ТЕМА-8 ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ РОЗРАХУНКІВ МІЖ СУБ'ЄКТАМИ ГОСПОДАРЮВАННЯ

Банківський рахунок. Види банківських рахунків
Згідно зі ст. 342 Господарського кодексу України рахунки юридичної особи, що є клієнтом банку, відкриваються в установах банків за місцем її реєстрації чи в будь-якому банку на території України за згодою сторін. Порядок відкриття рахунків в установах банків за межами України встановлюється законом.
Суб'єктам господарювання, які мають самостійний баланс, рахунки відкриваються для розрахунків за продукцію, виконані роботи, надані послуги, для виплати заробітної плати, сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), а також інших розрахунків, пов'язаних з фінансовим забезпеченням їх діяльності.
Суб'єкт підприємництва має право відкривати рахунки для зберігання грошових коштів, здійснення всіх видів операцій у будь-яких банках України та інших держав за своїм вибором і за згодою цих банків у порядку, встановленому Національним банком України.
Юридичні особи та громадяни-підприємці відкривають рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій у будь-яких банках України за своїм вибором та за згодою цих банків у порядку, встановленому Національним банком України.
Суб'єктам господарювання, яким виділяються кошти для цільового використання з Державного бюджету України або місцевих бюджетів, відкриваються рахунки відповідно до закону. Порядок відкриття рахунків в установах банків, форми розрахунків та порядок їх здійснення визначаються законом про банки і банківську діяльність, іншими законами, а також нормативно-правовими актами Національного банку України.

Основним законодавчим актом, яким регламентуються відносини у сфері безготівкових розрахунків, є Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Відповідно до ст. 6 цього Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам - інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Зазначені особи мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору та за згодою цих банків для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб. Порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.
Види рахунків, які можуть відкриватися у банківських установах України, визначені у ст. 7 цього Закону. Згідно з цією статтею банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.
Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України й договорами, що укладаються клієнтами й обслуговуючими їх банками.
Законодавством України може передбачатися можливість відкриття та функціонування поточних рахунків зі спеціальним режимом використання. Зокрема відповідно до ст 15 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричну енергію України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", енергопостачальники, що здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установі уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання в уповноваженому банку для зарахування коштів за електричну енергію затверджується та доводиться до відома споживачів Національною комісією регулювання електроенергетики України.
Правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими структурними підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, виборчим блокам політичних партій, регламентуються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 р.
Саме цією Інструкцією визначено порядок відкриття банками рахунків у національній та іноземній валютах, порядок використання коштів на цих рахунках та порядок їх закриття.

Основний рахунок підприємства. Розрахунковий рахунок
Поточний розрахунковий рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
Суб'єкти господарювання, нерезиденти-інвестори, іноземні представництва і фізичні особи мають право відкривати рахунки для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб у будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.
До поточних рахунків також належать:
- рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України;
- поточні рахунки типу "Н", що відкриваються в національній валюті офіційним представництвам і представництвам юридичних осіб-нерезидентів, які не займаються підприємницькою діяльністю на території України;
- поточні рахунки типу "П", що відкриваються в національній валюті постійним представництвам;
- карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції. Операції за цими рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених цією Інструкцією та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють здійснення операцій із застосуванням платіжних карток;
- поточні (накопичувальні) рахунки виборчих фондів.
З метою забезпечення таких видів діяльності, як виробнича кооперація, спільне виробництво та інші види спільної діяльності, що здійснюються на підставі договорів (контрактів) без утворення юридичної особи, у банку відкривається один поточний рахунок. Уповноважена учасниками договору особа (особи) подає до банку такі документи: заяву про відкриття поточного рахунка, що підписана уповноваженою учасниками договору особою; копію договору про ведення спільної діяльності, засвідчену нотаріально; рішення учасників договору про визначення осіб, яким надається право розпорядчого підпису під час проведення грошових операцій за цим рахунком, що оформляється у формі довіреності; картку із зразками підписів і відбитка печатки, засвідчену нотаріально. У картці наводяться зразки підписів осіб, які мають право розпоряджатися цим рахунком, і зразок відбитка печатки учасника договору, якому за довіреністю всіх учасників договору про спільну діяльність надано право розпорядчого підпису під час проведення грошових операцій за цим рахунком; копію документа, що підтверджує взяття на облік в органі державної податкової служби договору про спільну діяльність без створення юридичної особи, засвідчену органом, що видав документ, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку.
Відмітка банку про відкриття рахунка робиться на титульній сторінці першого примірника договору (контракту). Кошти за цим рахунком використовуються відповідно до порядку, установленого для використання коштів за поточними рахунками суб'єктів господарювання.
Під час відкриття поточного рахунка для формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу, пайового або неподільного фонду) суб'єкта господарювання - юридичної особи (крім банків) подаються: заява про відкриття поточного рахунку, що підписана уповноваженою засновниками (учасниками) особою; один примірник оригіналу установчого документа або його копія, засвідчена нотаріально.
У разі відкриття рахунка для формування статутного фонду (статутного капіталу) акціонерного товариства замість установчого документа подається договір/рішення про створення акціонерного товариства або його копія, засвідчена нотаріально; рішення засновників (учасників) про визначення особи, якій надається право розпорядчого підпису під час проведення грошових операцій за цим рахунком, яке оформляється у формі довіреності, засвідченої нотаріально (якщо хоча б одним із засновників (учасників) є фізична особа). Замість оригіналу довіреності до банку може бути подана її копія, засвідчена нотаріально; картка із зразками підписів і відбитка печатки, у якій наводиться зразок підпису особи, якій засновниками (учасниками) надано право розпорядчого підпису. Картка приймається без відбитка печатки та засвідчується підписом уповноваженого працівника банку.
У разі відкриття поточного рахунка для формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу) господарського товариства, засновником (учасником) якого є одна особа, подаються: заява про відкриття поточного рахунка. Інформація про те, що рахунок відкривається для формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу) господарського товариства, засновником (учасником) якого є одна особа, зазначається в рядку "Додаткова інформація" заяви про відкриття поточного рахунка; один примірник оригіналу установчого документа або його копія, засвідчена нотаріально. У разі відкриття рахунку для формування статутного фонду (статутного капіталу) акціонерного товариства замість установчого документа подається рішення про заснування акціонерного товариства або його копія, засвідчена нотаріально; картка із зразками підписів і відбитка печатки. Картка приймається без відбитка печатки та засвідчується підписом уповноваженого працівника банку; довіреність або копія довіреності на ім'я особи, яка має право відкриття та розпорядження рахунком, засвідчена нотаріально. Якщо рахунок відкривається особисто засновником (учасником), то цей документ не вимагається.
На цей рахунок зараховуються кошти засновників (учасників) для формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу, пайового або неподільного фонду) суб'єкта господарювання - юридичної особи до його державної реєстрації як юридичної особи. Цей рахунок починає функціонувати як поточний тільки після одержання банком документів та отримання банком повідомлення про взяття рахунка на облік органом державної податкової служби за місцезнаходженням суб'єкта господарювання - юридичної особи. У разі відмови в державній реєстрації суб'єкта господарювання - юридичної особи або в інших випадках, передбачених законодавством України, на підставі листа із зазначенням причини закриття рахунка, підписаного уповноваженою засновниками (учасниками) особою, кошти повертаються засновникам (учасникам), а рахунок закривається. Якщо засновником (учасником) господарського товариства є одна особа, то лист із зазначенням причини закриття рахунка підписується цією особою або уповноваженою нею особою.
У разі відкриття рахунку для формування статутного капіталу новостворюваного банку подаються такі документи: заява про відкриття поточного рахунка, що підписана особою, уповноваженою укладати договори та діяти від імені засновників (учасників) банку; один примірник оригіналу договору/рішення про створення банку у формі відкритого акціонерного товариства або його копія, засвідчена нотаріально. У разі відкриття рахунка для формування статутного капіталу новостворюваного кооперативного банку подається витяг з протоколу зборів засновників (учасників) з рішенням про визначення особи, уповноваженої укладати договори і діяти від імені засновників (учасників) банку, засвідчений нотаріально; картка із зразками підписів і відбитка печатки. У картці наводиться зразок підпису особи, уповноваженої укладати договори та діяти від імені засновників (учасників) банку. Картка приймається без відбитка печатки і засвідчується підписом уповноваженого працівника банку.
Цей рахунок використовується для акумулювання (у випадках, передбачених законодавством України) коштів засновників (учасників) новостворюваного банку з метою формування статутного капіталу банку до часу їх внесення на накопичувальний рахунок, відкритий у Національному банку або територіальному управлінні Національного банку за місцем створення банку. Після перерахування коштів на накопичувальний рахунок цей рахунок закривається на підставі заяви про закриття рахунка, що підписана особою, уповноваженою укладати договори та діяти від імені засновників (учасників) банку.
Для відкриття поточного рахунка приватному нотаріусу або адвокату для здійснення професійної діяльності потрібно подати до банку такі документи: заяву про відкриття поточного рахунка, що підписана приватним нотаріусом або адвокатом; копію свідоцтва про право на зайняття нотаріальною або адвокатською діяльністю, засвідчену органом, що його видав, або нотаріально, чи підписом уповноваженого працівника банку; копію документа, що підтверджує взяття приватного нотаріуса або адвоката на облік в органі державної податкової служби, засвідчену органом, що видав документ, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку; копію документа, що підтверджує реєстрацію приватного нотаріуса або адвоката у відповідному органі Пенсійного фонду України, засвідчену органом, що його видав, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку; картку із зразками підписів. Зразки підписів засвідчуються підписом уповноваженого працівника банку або нотаріально.
Додатково подається копія документа, що підтверджує реєстрацію приватного нотаріуса або адвоката у відповідному органі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, засвідчена органом, що його видав, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку, якщо приватний нотаріус або адвокат використовує найману працю і відповідно до законодавства України є платником страхових внесків. Інформацію про те, що приватний нотаріус або адвокат не використовує найману працю і не є платником страхових внесків, клієнт обов'язково зазначає в заяві про відкриття поточного рахунка в рядку "Додаткова інформація".
Кошти за поточними рахунками приватних нотаріусів та адвокатів використовуються відповідно до порядку, установленого для використання коштів за поточними рахунками суб'єктів господарювання. Датою початку видаткових операцій за поточним рахунком приватного нотаріуса або адвоката є дата відкриття банком цього рахунка.
У випадках, визначених законодавством України, юридична особа може відкрити поточний рахунок з правом розпорядження ним іншими юридичними особами. Додатково до визначеного переліку документів до банку подаються: картки із зразками підписів і відбитка печатки тих юридичних осіб, які матимуть право розпорядження рахунком; документи (копії документів, засвідчені в установленому порядку), на підставі яких банк може ідентифікувати відповідно до законодавства України юридичних осіб, які матимуть право розпорядження рахунком.

Депозитний рахунок
Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (доход) відповідно до умов договору.
Якщо суб'єкт господарювання не має рахунків у цьому банку, то відкриття йому вкладного (депозитного) рахунка здійснюється в такому порядку. Особа, яка від імені суб'єкта господарювання відкриває вкладний (депозитний) рахунок, має: пред'явити паспорт або документ, що його замінює. Представники юридичних осіб також пред'являють документи, що підтверджують їх повноваження. Фізична особа-резидент додатково пред'являє документ, виданий відповідним органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння їй ідентифікаційного номера платника податків; подати документи (копії документів, засвідчені в установленому порядку); на підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію суб'єкта господарювання та осіб, уповноважених розпоряджатися вкладним (депозитним) рахунком; між банком і суб'єктом господарювання укладається в письмовій формі договір банківського вкладу.
Якщо юридична особа не має рахунків у цьому банку, то банк відкриває вкладний (депозитний) рахунок за умови подання нею таких документів: копії свідоцтва про державну реєстрацію, засвідченої органом, що видав свідоцтво, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку; копії належним чином зареєстрованого установчого документа (статуту / засновницького договору / установчого акта / положення), засвідченої органом, який здійснив реєстрацію, або нотаріально. Положення юридичних осіб публічного права, які затверджуються розпорядчими актами Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, засвідчення не потребують. Юридичні особи публічного права, які діють на підставі законів, установчий документ не подають; копії довідки про внесення юридичної особи до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, засвідченої нотаріально або органом, який видав довідку, чи підписом уповноваженого працівника банку; копії документа, що підтверджує взяття юридичної особи на облік відповідним органом державної податкової служби, засвідченої органом, який видав документ, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку.
Юридична особа, яка використовує найману працю і є платником страхових внесків, додатково до цих документів подає копію документа про повідомлення нею органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щодо наміру відкрити вкладний (депозитний) рахунок, засвідчену в установленому порядку. Інформацію про те, що юридична особа не використовує найману працю і не є платником страхових внесків, клієнт обов'язково має зазначити в договорі банківського вкладу або в довідці за довільною формою. Ця довідка має бути засвідчена підписом керівника і відбитком печатки юридичної особи.
Якщо в договорі банківського вкладу передбачено перерахування коштів з вкладного (депозитного) рахунка після закінчення строку зберігання з використанням платіжного доручення клієнта, то під час відкриття вкладного (депозитного) рахунка юридична особа додатково має подати картку із зразками підписів і відбитка печатки, засвідчену в установленому порядку. Вкладний (депозитний) рахунок відокремленого підрозділу, який не має рахунків у цьому банку, відкривається за умови подання таких документів: клопотання юридичної особи або відповідного органу приватизації (щодо структурних підрозділів, які відокремлюються в процесі приватизації) до банку, у якому відкривається вкладний (депозитний) рахунок відокремленого підрозділу, про відкриття рахунка із зазначенням номера поточного рахунка юридичної особи та найменування банку, у якому він відкритий; копії належним чином оформленого положення про відокремлений підрозділ, засвідченої нотаріально або органом, що створив відокремлений підрозділ; копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, засвідченої органом, що видав свідоцтво, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку; копії документа, що підтверджує взяття юридичної особи, яка створила відокремлений підрозділ, на облік в органі державної податкової служби, засвідченої органом, що видав документ, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку; копії документа, що підтверджує взяття відокремленого підрозділу на облік відповідним органом державної податкової служби, засвідченої тим органом, який видав документ, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку; копії довідки про внесення відокремленого підрозділу до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, засвідченої органом, який видав довідку, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку.
Якщо відокремлений підрозділ розташований на території іншої територіальної громади, ніж юридична особа, що його створила, має окремий баланс, здійснює розрахунки з оплати праці самостійно і є платником страхових внесків, то цей підрозділ додатково до вищезазначеного переліку документів має подати копію документа про повідомлення ним органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щодо наміру відкрити вкладний (депозитний) рахунок, засвідчену в установленому порядку. Інформацію про те, що відокремлений підрозділ не є платником страхових внесків, цей клієнт обов'язково має зазначити в договорі банківського вкладу або в довідці за довільною формою. Ця довідка має бути засвідчена підписом керівника та відбитком печатки відокремленого підрозділу. Якщо в договорі банківського вкладу передбачено перерахування коштів з рахунка після закінчення строку зберігання з використанням платіжного доручення клієнта, то під час відкриття вкладного (депозитного) рахунка відокремлений підрозділ додатково має подати картку із зразками підписів і відбитка печатки, засвідчену в установленому порядку. Фізичній особі-підприємцю, яка не має рахунків у цьому банку, вкладний (депозитний) рахунок відкривається за умови подання нею таких документів: копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, засвідченої органом, що видав свідоцтво, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку; копії документа, що підтверджує взяття фізичної особи-підприємця на облік в органі державної податкової служби, засвідченої органом, що видав документ, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку.

Фізична особа-підприємець, яка використовує найману працю, додатково до вищезазначеного переліку документів має подати копію документа про повідомлення нею органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щодо наміру відкрити вкладний (депозитний) рахунок, засвідчену в установленому порядку. Інформацію про те, що фізична особа-підприємець не використовує найману працю, цей клієнт обов'язково має зазначити в договорі банківського вкладу або в довідці за довільною формою. Ця довідка має бути засвідчена підписом фізичної особи-підприємця та за наявності - відбитком його печатки.
Якщо вкладний (депозитний) рахунок відкривається суб'єкту господарювання, який уже має в цьому банку поточний рахунок (тобто коли банком здійснено ідентифікацію клієнта і сформовано справу з юридичного оформлення рахунку), то вкладний (депозитний) рахунок відкривається на підставі договору банківського вкладу.
Суб'єкт господарювання, який використовує найману працю і є платником страхових внесків, під час відкриття вкладного (депозитного) рахунка має подати банку копію документа про повідомлення органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щодо наміру відкрити вкладний (депозитний) рахунок, засвідчену в установленому порядку. Інформацію про те, що суб'єкт господарювання не використовує найману працю і не є платником страхових внесків, цей клієнт обов'язково має зазначити в договорі банківського вкладу або в довідці за довільною формою. Ця довідка має бути засвідчена підписом керівника та відбитком печатки суб'єкта господарювання. Додатково до цих документів подається клопотання юридичної особи, якщо відкривається вкладний (депозитний) рахунок відокремленого підрозділу цієї юридичної особи. Кошти на вкладний (депозитний) рахунок суб'єкта господарювання перераховуються з його поточного рахунка і після настання обставин їх повернення, визначених договором банківського вкладу, повертаються на поточний рахунок суб'єкта господарювання, крім випадків, передбачених законодавством України. Банки можуть перераховувати грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок суб'єкта господарювання з його іншого вкладного (депозитного) рахунка, відкритого в цьому банку, лише в разі зміни банком порядку бухгалтерського обліку рахунка суб'єкта господарювання, пов'язаної із: запровадженням банком процедури зміни рахунків клієнтів не за їх ініціативою у випадках і в порядку, визначених нормативно-правовими актами Національного банку; зміною умов договору банківського вкладу. Проведення розрахункових операцій за вкладними (депозитними) рахунками суб'єкта господарювання, крім операцій, пов'язаних з реалізацією майнових прав на суму вкладу (депозиту), відповідно до укладених договорів застави та законодавства України, а також видача коштів готівкою з вкладного (депозитного) рахунка суб'єкта господарювання забороняються.
Нараховані проценти (доход в іншій формі) за вкладом (депозитом) суб'єкта господарювання відповідно до умов договору банківського вкладу можуть перераховуватися на поточний рахунок або зараховуватися на поповнення вкладу (депозиту). За договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника -суб'єкта господарювання, крім вкладів, внесених юридичною особою на інших умовах повернення, що встановлені договором банківського вкладу. Особливості розміщення юридичними особами на вкладних (депозитних) рахунках коштів, наданих їм в управління іншими юридичними особами відповідно до законодавства України, визначаються договором банківського вкладу.

Рахунки для коштів з цільовим призначенням
Банки відкривають за відповідними балансовими рахунками накопичувальний та поточні рахунки виборчому фонду кандидата на пост Президента України згідно із Законом України "Про вибори Президента України", накопичувальний та поточні рахунки виборчому фонду партії (блоку), кандидатів у народні депутати України від якої зареєстровано Центральною виборчою комісією (виборчий фонд партії (блоку), кандидата в депутати від якої зареєстровано ЦВК) згідно із Законом України "Про вибори народних депутатів України", та поточні рахунки виборчим фондам місцевої організації партії (блоку), кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, кандидата в депутати в одномандатному окрузі згідно із Законом України "Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".
Зазначені рахунки відкриваються лише у національній валюті. Кандидат на пост Президента України та партія (блок), кандидатів у народні депутати України від якої зареєстровано Центральною виборчою комісією, відкривають один накопичувальний рахунок своєму виборчому фонду у банку України в місті Києві та не більше одного поточного рахунка в банку в межах одного територіального виборчого округу.
Місцева організація партії (блоку), кандидат на посаду сільського, селищного, міського голови, кандидат у депутати в одномандатному окрузі відкривають один поточний рахунок своєму виборчому фонду у банку, який визначається територіальною виборчою комісією за місцезнаходженням відповідної виборчої комісії. Банк відкриває накопичувальний рахунок виборчого фонду кандидата на пост Президента України на підставі таких документів: заяви про відкриття рахунка; копії рішення Центральної виборчої комісії про реєстрацію кандидата на пост Президента України, засвідченої Центральною виборчою комісією; картки із зразками підписів, яка має містити зразки підписів не більше двох розпорядників накопичувального рахунка, які мають виключне право на розпорядження згідно із законодавством України коштами, що надходять на накопичувальний рахунок. Зразки підпису розпорядників накопичувального рахунку засвідчуються в нотаріальному порядку.
Банк відкриває поточний рахунок виборчого фонду кандидата на пост Президента України на підставі таких документів: заяви про відкриття рахунка; довідки банку про відкриття накопичувального рахунку виборчого фонду кандидата на пост Президента України в довільній формі, яка має містити такі основні реквізити: прізвище, ім'я, по батькові кандидата, якому відкрито накопичувальний рахунок; номер накопичувального рахунка; найменування та код банку, у якому відкрито накопичувальний рахунок; картки із зразками підписів, яка має містити зразок підпису розпорядника поточного рахунка виборчого фонду кандидата на пост Президента України у відповідному територіальному окрузі, який має виключне право на розпорядження коштами з відповідного поточного рахунка виборчого фонду кандидата на пост Президента України. Зразок підпису розпорядника поточного рахунка засвідчується в нотаріальному порядку.
Банк відкриває накопичувальний рахунок виборчого фонду партії (блоку), кандидатів у депутати від якої зареєстровано ЦВК, на підставі таких документів: заяви про відкриття рахунка; копії рішення Центральної виборчої комісії про реєстрацію кандидатів у депутати, включених до виборчого списку партії (блоку), засвідченої Центральною виборчою комісією; копії угоди про утворення виборчого блоку, засвідченої в нотаріальному порядку, якщо накопичувальний рахунок виборчого фонду відкриває виборчий блок партій; картки із зразками підписів, яка має містити зразки підписів двох розпорядників накопичувального рахунка, які мають виключне право на розпорядження згідно із законодавством України коштами, що надходять на накопичувальний рахунок. У картку із зразками підписів включаються зразок відбитка печатки партії та її ідентифікаційний код. У картку із зразками підписів блоку партій включаються зразок відбитка печатки та ідентифікаційний код партії, визначеної керівним органом виборчого блоку. Зразки підписів розпорядників накопичувального рахунку засвідчуються в нотаріальному порядку. Банк відкриває поточний рахунок виборчого фонду партії (блоку), кандидатів у депутати від якої зареєстровано ЦВК, на підставі таких документів: заяви про відкриття рахунка; довідки банку про відкриття накопичувального рахунка виборчого фонду у довільній формі, яка має містити такі основні реквізити: повну назву політичної партії [виборчого блоку політичних партій (із зазначенням повних назв партій, що входять до блоку)], якій відкрито накопичувальний рахунок; номер накопичувального рахунка; найменування та код банку, у якому відкрито накопичувальний рахунок; картки із зразками підписів, яка має містити зразок підпису розпорядника поточного рахунка виборчого фонду партії (блоку) у відповідному територіальному окрузі, який має виключне право на розпорядження коштами з відповідного поточного рахунка виборчого фонду. У картку із зразками підписів включаються зразок відбитка печатки партії та її ідентифікаційний код. У картку із зразками підписів блоку партій включаються зразок відбитка печатки та ідентифікаційний код партії, визначеної керівним органом виборчого блоку. Зразок підпису розпорядника поточного рахунку засвідчується в нотаріальному порядку.
Банк відкриває поточний рахунок виборчого фонду місцевої організації партії (блоку) на підставі таких документів: заяви про відкриття рахунка; копії рішення територіальної виборчої комісії про реєстрацію кандидатів у депутати, включених до виборчого списку місцевої організації партії (блоку), засвідченої територіальною виборчою комісією; копії угоди про утворення виборчого блоку, засвідченої в нотаріальному порядку, якщо рахунок виборчого фонду місцевої організації партії (блоку) відкриває виборчий блок партій; картки із зразками підписів, яка має містити зразки підписів не більше двох розпорядників виборчого фонду місцевої організації партії (блоку). У картку із зразками підписів включаються зразок відбитка печатки партії та її ідентифікаційний код. У картку із зразками підписів блоку партій включаються зразок відбитка печатки та ідентифікаційний код партії, визначеної керівним органом виборчого блоку. Зразки підписів розпорядників поточного рахунка засвідчуються в нотаріальному порядку.
Банк відкриває поточний рахунок виборчого фонду кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, кандидата в депутати в одномандатному окрузі на підставі таких документів: заяви про відкриття рахунка; копії рішення територіальної виборчої комісії про реєстрацію відповідного кандидата, засвідченої територіальною виборчою комісією; картки із зразками підписів. У картку із зразками підписів виборчого фонду кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови включається зразок підпису одного розпорядника виборчого фонду кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови. У картку із зразками підписів виборчого фонду кандидата в депутати в одномандатному окрузі включаються зразки підписів осіб, які мають виключне право на розпорядження згідно із законодавством України коштами, що надходять на поточний рахунок. Зразки підписів розпорядників поточного рахунку засвідчуються в нотаріальному порядку.
Банк не пізніше наступного робочого дня після дня відкриття рахунків, повідомляє відповідно Центральну виборчу комісію або територіальну виборчу комісію про відкриття рахунка та його реквізити. Порядок формування виборчого фонду кандидата на пост Президента України та використання його коштів визначається Законом України "Про вибори Президента України".
Порядок формування виборчого фонду партії (блоку), кандидатів у депутати від якої зареєстровано ЦВК, та використання його коштів визначається Законом України "Про вибори народних депутатів України". Порядок формування виборчого фонду місцевої організації партії (блоку), кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, кандидата в депутати в одномандатному окрузі та використання його коштів визначається Законом України "Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".
Банк закриває рахунки виборчого фонду кандидата на пост Президента України на п'ятнадцятий календарний день після дня офіційного оприлюднення Центральною виборчою комісією результатів виборів, а для кандидатів на пост Президента України, не включених до виборчого бюлетеня для повторного голосування, - з дня опублікування рішення про призначення повторного голосування. Банк закриває рахунки виборчого фонду партії (блоку), кандидатів у депутати від якої зареєстровано ЦВК, на п'ятнадцятий календарний день після дня офіційного оприлюднення Центральною виборчою комісією результатів виборів.
Банк закриває рахунок виборчого фонду місцевої організації партії (блоку), кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, кандидата в депутати в одномандатному виборчому окрузі на шістнадцятий календарний день після дня офіційного оприлюднення результатів місцевих виборів.

Порядок відкриття рахунка в іноземній валюті, в іноземному банку
Якщо іноземне представництво не має рахунків у цьому банку, то відкриття йому поточного рахунка в іноземній валюті здійснюється в такому порядку. Особи (особа), які (яка) відкривають рахунок, мають: пред'явити паспорт або документ, що його замінює, і документи, що підтверджують їх повноваження. Фізичні особи-резиденти додатково пред'являють документ, виданий відповідним органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння їм ідентифікаційного номера платника податків; подати документи (копії документів, засвідчені в установленому порядку), визначені для відкриття іноземним представництвам поточних рахунків типу "Н" і "П" у національній валюті. На підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію іноземного представництва та осіб, уповноважених розпоряджатися поточним рахунком в іноземній валюті. Між банком та іноземним представництвом укладається в письмовій формі договір банківського рахунка.
Якщо іноземне представництво (крім військових частин Чорноморського флоту Російської Федерації) вже має в цьому банку поточний рахунок у національній валюті, цей клієнт ідентифікований банком і сформована справа з юридичного оформлення рахунка, то відкриття поточного рахунка в іноземній валюті здійснюється за умови подання іноземним представництвом заяви про відкриття рахунка та засвідченої в установленому порядку картки із зразками підписів і відбитка печатки.
На поточні рахунки в іноземній валюті офіційних представництв, представництв юридичних осіб-нерезидентів, які не займаються підприємницькою діяльністю (у тому числі - представництв іноземних банків), установ (груп управління програмами або проектами міжнародної допомоги та міжнародної технічної допомоги) зараховуються такі кошти: у готівковій формі, що ввезені на територію України уповноваженим представником юридичної особи-нерезидента і задекларовані митному органу під час в'їзду в Україну (у ввізній митній декларації робиться відмітка уповноваженого банку про прийняття валюти, а копія митної декларації залишається в уповноваженому банку); у готівковій формі у випадках, визначених нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють використання готівкової іноземної валюти на території України; перераховані з-за кордону на ім'я власника рахунку через уповноважені банки (у тому числі для виконання міжнародних програм або проектів технічної допомоги); за платіжними документами, що надіслані з-за кордону на ім'я власника рахунка в порядку, установленому законодавством України; за платіжними документами на ім'я власника рахунку, увезеними на територію України і задекларованими митному органу під час в'їзду в Україну (у ввізній митній декларації робиться відмітка уповноваженого банку про прийняття платіжних документів, а копія митної декларації залишається в уповноваженому банку); за іменними платіжними документами (у тому числі - дорожні чеки), що ввезені в Україну та не задекларовані митному органу під час в'їзду в Україну, якщо немає передавальних написів на них (зараховуються тільки на рахунки офіційного представництва); куплені на міжбанківському валютному ринку України власником рахунка за рахунок власних коштів, наявних на поточних рахунках типу "Н" у національній валюті (також у разі закриття цього рахунка), у порядку, установленому законодавством України; перераховані в межах України власнику рахунка відповідно до законодавства України; сума процентів, нарахованих за залишком коштів на власному поточному рахунку; інші надходження на користь власника рахунка, що не суперечать законодавству України.
З поточного рахунка в іноземній валюті офіційних представництв, представництв юридичних осіб-нерезидентів, які не займаються підприємницькою діяльністю (у тому числі - представництв іноземних банків), установ (груп управління програмами або проектами міжнародної технічної допомоги) за розпорядженням власника проводяться такі операції: оплата праці працівникам-нерезидентам, які згідно з укладеними трудовими договорами (контрактами) працюють в Україні (виплата готівкою або перерахування на рахунки цих осіб, відкриті в уповноважених банках України); виплата готівкою або дорожніми чеками у випадках, визначених нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють використання готівкової іноземної валюти на території України; здійснення остаточного розрахунку з фізичними особами-резидентами, які уклали контракт (договір) з юридичною особою-нерезидентом про їх працевлаштування за межами України; перерахування за межі України на рахунки юридичних осіб-нерезидентів згідно з контрактом (договором, угодою), що передбачає купівлю обладнання для виконання проектів у рамках чинних міжнародних угод про гуманітарне та техніко-економічне співробітництво; перерахування за межі України на рахунки відповідних органів іноземної держави та юридичних осіб, інтереси яких представляють в Україні ці представництва (також у разі закриття цього рахунка); перерахування на рахунок юридичної особи-резидента як благодійний внесок; перерахування залишків коштів у разі закриття поточного рахунка в одному уповноваженому банку і відкриття поточного рахунка в іншому уповноваженому банку; продаж на міжбанківському валютному ринку України з метою подальшого зарахування на рахунок типу "Н" для утримання представництва, виконання статутної діяльності, впровадження міжнародних програм або проектів технічної допомоги; інші перерахування, що не суперечать законодавству України.
На поточні рахунки в іноземній валюті постійних представництв зараховуються кошти: у готівковій формі, що ввезені на територію України уповноваженим представником юридичної особи-нерезидента і задекларовані митному органу під час в'їзду в Україну (у ввізній митній декларації робиться відмітка уповноваженого банку про прийняття валюти, а копія митної декларації залишається в уповноваженому банку); у готівковій формі у випадках, визначених нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють використання готівкової іноземної валюти на території України; перераховані з-за кордону на ім'я власника рахунка через уповноважені банки України; за платіжними документами, що надіслані з-за кордону на ім'я власника рахунку в порядку, установленому законодавством України; за платіжними документами на ім'я постійного представництва юридичної особи-нерезидента, увезеними на територію України і задекларованими митному органу під час в'їзду в Україну (у ввізній митній декларації робиться відмітка уповноваженого банку про прийняття платіжних документів, а копія митної декларації залишається в уповноваженому банку); куплені на між-банківському валютному ринку України власником рахунка за рахунок власних коштів, наявних на рахунках типу "П" (також у разі закриття цього рахунку), у порядку, установленому законодавством України; перераховані в межах України власнику рахунку відповідно до законодавства України; у сумі процентів, нарахованих за залишком коштів на власному поточному рахунку; перераховані в межах України з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунка; у сумі кредитів, отриманих за кредитними договорами; інші надходження, отримання яких не суперечить законодавству України.
З поточного рахунка в іноземній валюті постійних представництв юридичних осіб-нерезидентів за розпорядженням власника рахунка проводяться такі операції: оплата праці працівникам-нерезидентам, які згідно з укладеними трудовими договорами (контрактами) працюють в Україні (виплата готівкою або перерахування на рахунки цих осіб, відкриті в уповноважених банках України); виплата готівкою або дорожніми чеками у випадках, визначених нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють використання готівкової іноземної валюти на території України; перерахування за межі України на рахунки юридичних осіб-нерезидентів, інтереси яких представляють в Україні ці постійні представництва (також у разі закриття цього рахунку); перерахування на користь юридичної особи-резидента, якщо в призначенні платежу коштів, що надійшли із-за кордону, зазначено, що ці кошти згідно з договором (контрактом, угодою) належать цьому резиденту; перерахування на рахунок юридичної особи-резидента в уповноваженому банку як благодійний внесок; перерахування на власний поточний або вкладний (депозитний) рахунок; перерахування для погашення заборгованості за отриманим кредитом та сплати процентів за ним; продаж на міжбанківському валютному ринку України з метою подальшого зарахування на рахунок типу "П" для цільового використання (оплата витрат за кошторисом, рахунків-фактур, благодійних внесків та інших витрат, що не суперечать законодавству України); інші будь-які перерахування, що не суперечать законодавству України.
На поточні рахунки в іноземній валюті військових частин Чорноморського флоту Російської Федерації, що дислокуються на території України, зараховуються кошти: перераховані з-за кордону на ім'я власника рахунка через уповноважені банки; за платіжними документами, що надіслані з-за кордону на ім'я власника рахунка в порядку, установленому законодавством України; у готівковій формі, що ввезені на територію України уповноваженим представником Міністерства оборони Російської Федерації і задекларовані митному органу під час в'їзду в Україну (у ввізній декларації робиться відмітка уповноваженого банку про прийняття валюти, а копія митної декларації залишається в уповноваженому банку); невикористаний залишок готівкової іноземної валюти або іноземної валюти за дорожніми чеками, що були раніше отримані (куплені) в уповноважених банках України для оплати витрат на відрядження, експлуатаційних витрат, пов'язаних з обслуговуванням транспортних засобів за кордоном, і представницьких витрат за кордоном; куплені на міжбанківському валютному ринку України власником рахунку за рахунок власних коштів, наявних на рахунка типу "Н" (також у разі закриття цього рахунку), у порядку, установленому законодавством України; сума процентів, нарахованих за залишком коштів на власному поточному рахунка.
З поточних рахунків в іноземній валюті військових частин Чорноморського флоту Російської Федерації, що дислокуються на території України, за розпорядженням власника проводяться такі операції: виплата готівкою для оплати праці військовослужбовців-нерезидентів, які несуть службу на території України; виплата коштів готівкою або дорожніми чеками військовослужбовцям на службові відрядження під час виїзду за кордон (вивезення валюти за межі України здійснюється згідно з нормативно-правовим актом Національного банку, що регулює переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України; продаж іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України з метою подальшого зарахування на рахунок типу "Н" для утримання військових частин Чорноморського флоту Російської Федерації, що дислокуються на території України; перерахування на рахунок відповідних органів Російської Федерації, з якого було здійснено фінансування військових частин Чорноморського флоту Російської Федерації, що дислокується на території України, тієї самої іноземної валюти, у якій було здійснено зазначене фінансування (перерахування здійснюється також у разі припинення діяльності військової частини Чорноморського флоту Російської Федерації на території України, що підтверджується відповідними документами).
Спеціалізованим установам Організації Об'єднаних Націй (Міжнародний банк реконструкції і розвитку тощо), що здійснюють свою діяльність відповідно до Конвенції ООН "Про привілеї та імунітети спеціалізованих установ", відкриваються поточні рахунки. Особи (особа), які (яка) відкривають поточний рахунок, мають: пред'явити паспорт або документ, що його замінює, і документи, що підтверджують їх повноваження. Фізичні особи-резиденти додатково пред'являють документ, виданий відповідним органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння їм ідентифікаційного номера платника податків; подати документи (копії документів, засвідчені в установленому порядку), які дають змогу банку ідентифікувати спеціалізовану установу ООН, заяву про відкриття поточного рахунка та картку із зразками підписів і відбитка печатки. На підставі цих документів уповноважений працівник банку ідентифікує цього клієнта та осіб, уповноважених розпоряджатися поточним рахунком. Між банком та спеціалізованою установою ООН укладається в письмовій формі договір банківського рахунка.
Режим цього рахунка не обмежується жодним фінансовим контролем, правилами або мораторієм будь-якого роду відповідно до розділу 7 Конвенції ООН "Про привілеї та імунітети спеціалізованих установ". Міжнародні фінансові установи, які здійснюють свою діяльність на підставі міжнародних програм і домовленостей, підтриманих (гарантованих) Кабінетом Міністрів України, що спрямовані на підтримку економіки України, та міжнародні організації, що здійснюють свою діяльність відповідно до Конвенції "Про правовий статус, привілеї та імунітети міждержавних економічних організацій, які діють в певних галузях співробітництва", відкривають поточні рахунки на підставі рішення Правління Національного банку.
Якщо іноземне представництво не має рахунків у цьому банку, то вкладний (депозитний) рахунок у національній або іноземній валюті йому відкривається в такому порядку. Особа, яка відкриває рахунок, має: пред'явити паспорт або документ, що його замінює, і документи, що підтверджують її повноваження. Фізична особа-резидент додатково пред'являє документ, виданий відповідним органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння їй ідентифікаційного номера платника податків; подати документи (копії документів, засвідчені в установленому порядку). На підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію іноземного представництва та фізичної особи, яка відкриває вкладний (депозитний) рахунок.
Між банком та іноземним представництвом укладається в письмовій формі договір банківського вкладу. Іноземному представництву, яке не має рахунків у цьому банку, для відкриття вкладного (депозитного) рахунка потрібно подати банку такі документи: копію документа, що підтверджує реєстрацію (акредитацію) іноземного представництва в уповноваженому органі (уповноваженим органом) виконавчої влади України, засвідчену нотаріально або органом, що видав документ. Військові частини Чорноморського флоту Російської Федерації цей документ не подають; копію легалізованої або засвідченої шляхом проставлення апостиля довіреності на здійснення представницьких функцій тією або іншою особою в Україні, засвідчену нотаріально. Представництво юридичної особи-нерезидента додатково має подати копію легалізованого або засвідченого шляхом проставлення апостиля витягу з торговельного, банківського або судового реєстру чи реєстраційного посвідчення місцевого органу влади іноземної держави про реєстрацію юридичної особи-нерезидента, засвідчену нотаріально, а представництво іноземного банку - копію легалізованого або засвідченого шляхом проставлення апостиля положення про представництво іноземного банку, засвідчену нотаріально.
Якщо іноземне представництво використовує найману працю і є платником страхових внесків, то воно додатково до вищезазначеного переліку документів має подати копію документа про повідомлення ним органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щодо наміру відкрити вкладний (депозитний) рахунок, засвідчену в установленому порядку. Інформацію про те, що іноземне представництво не використовує найману працю і не є платником страхових внесків, клієнт обов'язково має зазначити в договорі або довідці за довільною формою. Ця довідка має бути засвідчена підписом керівника і відбитком печатки іноземного представництва.
Іноземне представництво, яке відповідно до законодавства України зобов'язане сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), додатково до вищезазначеного переліку документів має подати копію документа, що підтверджує взяття іноземного представництва на облік відповідним органом державної податкової служби, засвідчену органом, що його видав, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку. Інформацію про те, що іноземне представництво не є платником податків і зборів (обов'язкових платежів), клієнт обов'язково має зазначити в договорі або довідці за довільною формою. Ця довідка має бути засвідчена підписом керівника і відбитком печатки іноземного представництва.
Якщо в договорі банківського вкладу передбачено перерахування коштів з рахунку після закінчення строку зберігання з використанням платіжного доручення клієнта, то під час відкриття вкладного (депозитного) рахунка іноземне представництво додатково має подати картку із зразками підписів і відбитка печатки, засвідчену в установленому порядку.
Якщо вкладний (депозитний) рахунок відкривається іноземному представництву, яке вже має в цьому банку рахунок (тобто, коли банком здійснена ідентифікація клієнта і сформована справа з юридичного оформлення рахунка), то рахунок відкривається на підставі договору банківського вкладу. Одночасно іноземне представництво, яке використовує найману працю, додатково має подати копію документа про повідомлення ним органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щодо наміру відкрити вкладний (депозитний) рахунок, засвідчену в установленому порядку.
Кошти на вкладні (депозитні) рахунки іноземного представництва перераховуються з поточного рахунка, відкритого в уповноваженому банку, і повертаються на поточний рахунок. Проведення розрахункових операцій та видача коштів готівкою з вкладного (депозитного) рахунку іноземного представництва забороняється. Нараховані проценти (доход в іншій формі) за вкладом (депозитом) іноземного представництва відповідно до умов договору банківського вкладу можуть перераховуватися на поточний рахунок або зараховуватися на поповнення вкладу (депозиту).
Відкриття інвестиційного рахунка в національній або іноземній валюті здійснюється в такому порядку. Особи (особа), які (яка) відкривають рахунок, мають: пред'явити паспорт або документ, що його замінює, і документи, що підтверджують їх повноваження. Фізичні особи-резиденти додатково пред'являють документ, виданий відповідним органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння їм ідентифікаційного номера платника податків; подати документи (копії документів, засвідчені в установленому порядку). На підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію нерезидента-інвестора та осіб (особи), уповноважених від його імені розпоряджатися інвестиційним рахунком. Між банком та особою, уповноваженою нерезидентом-інвестором, укладається в письмовій формі договір банківського рахунка.
Для відкриття інвестиційного рахунка в національній або іноземній валюті розпорядники рахунка особисто подають до уповноваженого банку такі документи: заяву про відкриття поточного рахунку. У заяві в рядку "Додаткова інформація" обов'язково зазначається, що рахунок відкривається з метою здійснення інвестиції в Україну; копію легалізованого або засвідченого шляхом проставлення апостиля витягу з торговельного, банківського або судового реєстру або реєстраційне посвідчення місцевого органу влади іноземної держави про реєстрацію юридичної особи, засвідчену нотаріально. Від іноземного інвестора - фізичної особи цей документ не вимагається; копію легалізованої або засвідченої шляхом проставлення апостиля довіреності на ім'я особи, яка має право відкривати та розпоряджатися рахунком, засвідчену нотаріально. У разі видачі іноземним інвестором такої довіреності на території України подається копія цієї довіреності, засвідчена нотаріально. Якщо рахунок відкривається особисто іноземним інвестором - фізичною особою, то цей документ не вимагається; картку із зразками підписів нерезидента-інвестора, засвідчену нотаріально. Додатково подається копія документа, що підтверджує взяття нерезидента-інвестора на облік в органі державної податкової служби, засвідчена органом, що видав документ, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку, якщо нерезидент-інвестор є учасником угоди про розподіл продукції відповідно до Закону України "Про угоди про розподіл продукції".
На інвестиційний рахунок у національній валюті зараховуються такі кошти: одержані від продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України, що вносяться як іноземна інвестиція відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють здійснення іноземних інвестицій в Україну; доходи, прибутки та інші кошти, одержані нерезидентом-інвестором від здійснення інвестицій в Україну, у тому числі від спільної діяльності без створення юридичної особи; повернуті внаслідок часткового або повного припинення нерезидентом інвестицій в Україну відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють здійснення іноземних інвестицій в Україну; перераховані з власного поточного (у тому числі інвестиційного) рахунка, відкритого в уповноваженому банку України; перераховані з власного вкладного (депозитного) рахунка, відкритого в уповноваженому банку України в порядку, установленому цією главою; у сумі процентів, нарахованих за залишками коштів на власному інвестиційному рахунку; раніше помилково перераховані інвестором з цього рахунка.
Зазначені кошти зараховуються на рахунок інвестора в сумі, що не перевищує раніше перераховану. З інвестиційного рахунку в національній валюті за дорученням власника рахунку проводяться такі операції: здійснення інвестицій в Україну (включаючи реінвестиції) відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють здійснення іноземних інвестицій в Україну; розрахунки за купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України у випадках, визначених нормативно-правовими актами Національного банку з питань торгівлі іноземною валютою; розрахунки з митними, податковими та іншими органами у випадках, передбачених законодавством України; сплата резиденту (професійному учаснику фондового ринку, суб'єкту оціночної діяльності, нотаріусу, повіреному, комісіонеру) послуг, пов'язаних із здійсненням іноземних інвестицій в Україну; розрахунки з резидентами під час здійснення спільної інвестиційної діяльності; сплата послуг уповноваженому банку, який обслуговує рахунок (у порядку, визначеному законодавством України); перерахування доходів, прибутків та інших коштів, отриманих інвестором - фізичною особою від здійснення інвестицій в Україну, на власний поточний рахунок фізичної особи-нерезидента, відкритий в уповноваженому банку України; перерахування коштів на власний інвестиційний рахунок, відкритий в уповноваженому банку України; повернення помилково отриманих коштів. Зазначені кошти перераховуються з цього рахунка в сумі, що не перевищує раніше отриману. Іноземний інвестор - юридична особа може перерахувати з цього рахунка кошти на поточний рахунок фізичної особи-нерезидента, відкритий в уповноваженому банку України, якщо іноземна інвестиція вносилася в готівковій формі.
На інвестиційний рахунок в іноземній валюті зараховуються такі кошти: перераховані з-за кордону для здійснення інвестицій в Україну відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють здійснення іноземних інвестицій в Україну; перераховані з іншого власного поточного (у тому числі інвестиційного) рахунка, відкритого в уповноваженому банку України; у сумі процентів, нарахованих за залишками коштів на власному інвестиційному рахунку; доходи, прибутки та інші кошти, одержані нерезидентом-інвестором від здійснення інвестицій в Україну, у тому числі від спільної діяльності без створення юридичної особи; повернуті з власного вкладного (депозитного) рахунка, відкритого в уповноваженому банку України в порядку, установленому цією главою; раніше помилково перераховані інвестором з цього рахунка.
Зазначені кошти зараховуються на рахунок інвестора в сумі, що не перевищує раніше перераховану; повернуті внаслідок часткового або повного припинення нерезидентом здійснення інвестицій в Україну; валюта, куплена уповноваженим банком України на міжбанківському валютному ринку України у випадках, визначених нормативно-правовими актами Національного банку з питань торгівлі іноземною валютою. На інвестиційний рахунок іноземного інвестора - юридичної особи в іноземній валюті можуть зараховуватися кошти, перераховані з поточного рахунку фізичної особи-нерезидента, відкритого в уповноваженому банку України, якщо іноземна інвестиція вноситься в готівковій формі.
З інвестиційного рахунку в іноземній валюті за дорученням власника рахунка проводяться такі операції: здійснення інвестицій в Україну (включаючи реінвестиції) відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють здійснення іноземних інвестицій в Україну; розрахунки з митними органами у випадках, передбачених законодавством України; перерахування за кордон доходів, прибутків та інших коштів, отриманих від здійснення інвестицій в Україну, а також суми інвестиції в разі її припинення та коштів, повернутих з вкладних (депозитних) рахунків, відкритих в уповноважених банках України; повернення за кордон коштів, не використаних для здійснення іноземних інвестицій в Україну. Зазначені кошти перераховуються за межі України на рахунок, з якого вони надійшли, або на інший власний рахунок нерезидента-інвестора в сумі, що не перевищує раніше отриману; перерахування коштів на власний інвестиційний рахунок, відкритий в уповноваженому банку України; перерахування коштів на власний вкладний (депозитний) рахунок, відкритий в уповноваженому банку України; перерахування доходів, прибутків та інших коштів, отриманих інвестором - фізичною особою від здійснення інвестицій в Україну, на власний поточний рахунок фізичної особи-нерезидента, відкритий в уповноваженому банку України; продаж на міжбанківському валютному ринку України з метою подальшого зарахування на інвестиційний рахунок нерезидента-інвестора в національній валюті для здійснення інвестицій в Україну; повернення помилково отриманих коштів. Зазначені кошти перераховуються з цього рахунку в сумі, що не перевищує раніше отриману.
Іноземний інвестор - юридична особа може перерахувати з цього рахунка кошти на поточний рахунок фізичної особи-нерезидента, відкритий в уповноваженому банку України, якщо іноземна інвестиція вносилася в готівковій формі. Для забезпечення таких видів діяльності, як виробнича кооперація, спільне виробництво та інших видів спільної діяльності за участю нерезидентів-інвесторів, які здійснюються на підставі договорів (контрактів) без утворення юридичної особи, у банку відкривається поточний рахунок у національній або іноземній валюті для ведення обліку коштів за цими договорами (контрактами) на підставі таких документів: заяви про відкриття поточного рахунка, засвідченої підписом особи, якій на підставі довіреності надано право розпорядчого підпису під час проведення операцій за цим рахунком; копії договору (контракту) про ведення спільної діяльності, засвідченої нотаріально; копії документа про реєстрацію договору (контракту) про ведення спільної діяльності, засвідченої нотаріально або органом, що видав цей документ; копії легалізованого або засвідченого шляхом проставлення апостиля витягу з торговельного, банківського або судового реєстру чи реєстраційного посвідчення місцевого органу влади іноземної держави про реєстрацію юридичної особи, засвідченої нотаріально (для нерезидента-інвестора). Якщо нерезидентом-інвестором є фізична особа, то цей документ не вимагається; копії документа, що підтверджує взяття на облік в органі державної податкової служби договору про спільну діяльність без створення юридичної особи, засвідченої органом, що видав документ, нотаріально або підписом уповноваженого працівника банку; рішення учасників договору про визначення осіб, яким надається право розпорядчого підпису під час проведення операцій за цим рахунком, що оформляється у формі довіреності; картки із зразками підписів і відбитка печатки, засвідченої нотаріально. У картці зазначаються зразки підписів осіб, які мають право розпоряджатися рахунком, і ставиться зразок відбитка печатки учасника договору, якому за довіреністю всіх учасників договору про сумісну діяльність надано право розпорядчого підпису під час проведення операцій за цим рахунком. Уповноважений працівник банку ідентифікує осіб, які мають право розпоряджатися рахунком, і підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням відповідних документів. Зарахування та списання коштів з поточних рахунків, що відкриваються для забезпечення таких видів діяльності, як виробнича кооперація, спільне виробництво та інші види спільної діяльності за участю нерезидентів-інвесторів без створення юридичної особи, має здійснюватися виключно на цілі, передбачені договорами (контрактами) про спільну інвестиційну діяльність, включаючи і розподіл прибутків між сторонами угоди (контракту) з урахуванням вимог законодавства України.
Якщо виникає потреба продажу іноземної валюти з метою забезпечення цього виду діяльності в Україні, учасники спільної діяльності можуть здійснити на міжбанківському валютному ринку України продаж іноземної валюти з рахунку спільної діяльності в іноземній валюті для подальшого зарахування коштів у гривнях на рахунок спільної діяльності в національній валюті.
Після завершення розподілу належних сторонам коштів та/або строку дії договору (контракту) про спільну інвестиційну діяльність зазначені кошти перераховуються: у національній валюті - на поточні рахунки резидентів та/або інвестиційні рахунки нерезидентів-інвесторів у національній валюті; в іноземній валюті - на поточні рахунки резидентів та/або інвестиційні рахунки нерезидентів-інвесторів в іноземній валюті, а також на рахунки нерезидентів-інвесторів у банках за кордоном.
Нерезидент-інвестор може відкрити вкладний (депозитний) рахунок у банку, у якому йому відкрито поточний (у тому числі інвестиційний) рахунок, на підставі укладеного договору банківського вкладу. Якщо нерезидент-інвестор не має в цьому уповноваженому банку рахунків, то відкриття йому вкладного (депозитного) рахунка здійснюється в такому порядку. Особа, яка від імені нерезидента-інвестора відкриває рахунок, має: пред'явити паспорт або документ, що його замінює. Фізична особа-резидент додатково пред'являє документ, виданий відповідним органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння їй ідентифікаційного номера платника податків; подати документи (копії документів, засвідчені в установленому порядку). На підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію нерезидента-інвестора та особи, уповноваженої від його імені відкривати вкладний (депозитний) рахунок. Між банком та особою, яка від імені нерезидента-інвестора відкриває вкладний (депозитний) рахунок, укладається в письмовій формі договір банківського вкладу.
Для відкриття вкладного (депозитного) рахунка нерезиденту-інвестору потрібно подати такі документи: копію легалізованого або засвідченого шляхом проставлення апостиля витягу з торговельного, банківського або судового реєстру чи реєстраційного посвідчення місцевого органу влади іноземної держави про реєстрацію юридичної особи, засвідчену нотаріально. Якщо нерезидентом-інвестором є фізична особа, то цей документ не вимагається; копію легалізованої або засвідченої шляхом проставлення апостиля довіреності на ім'я особи, яка має право відкривати та розпоряджатися рахунком, засвідчену нотаріально. У разі видачі іноземним інвестором - фізичною особою такої довіреності на території України подається копія цієї довіреності, засвідчена нотаріально. Якщо рахунок відкривається особисто іноземним інвестором - фізичною особою, то цей документ не вимагається.
Якщо нерезидент-інвестор є учасником угоди про розподіл продукції відповідно до Закону України "Про угоди про розподіл продукції", то він має додатково подати копію документа, що підтверджує взяття нерезидента-інвестора на облік в органі державної податкової служби, засвідчену органом, що видав документ, або нотаріально чи підписом уповноваженого працівника банку. Кошти на вкладні (депозитні) рахунки нерезидентів-інвесторів можуть надходити з їх власних інвестиційних рахунків та з їх рахунків за кордоном. Кошти з цих рахунків повертаються на власні інвестиційні рахунки нерезидентів-інвесторів та на їх рахунки за кордоном.
Нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом) нерезидента-інвестора відповідно до умов договору банківського вкладу можуть перераховуватися на інвестиційний рахунок або зараховуватися на поповнення вкладу (депозиту), або перераховуватися за кордон. Особливості функціонування поточних рахунків нерезидентів-інвесторів та особливості розміщення нерезидентами-інвесторами коштів на вкладних (депозитних) рахунках можуть визначатися нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють здійснення іноземних інвестицій в Україну.

(Л 14)
Готівкові кошти на підприємстві. Умови обігу готівкових коштів
Підприємства (підприємці), які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, пріоритетно в безготівковій формі, а також у готівковій формі (з дотриманням чинних обмежень) у порядку, встановленому законодавством України.
Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Гранична сума готівкового розрахунку одного підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем) протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами встановлюється відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад зазначену граничну суму проводяться виключно в безготівковій формі. Кількість підприємств (підприємців), з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується. Натепер гранична сума готівкового розрахунку, встановлена постановою Правління Національного банку України від 09.02.2005 р. № 32, становить 10000 (десять тисяч) гривень.
Зазначені обмеження стосуються також розрахунків готівкою між підприємствами в оплату за товари, що придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок коштів, одержаних за корпоративними картками.
Зазначені обмеження не поширюються на:
а) розрахунки підприємств (підприємців) з фізичними особами, бюджетами та державними цільовими фондами;
б) добровільні пожертвування та благодійну допомогу;
в) розрахунки підприємств (підприємців) за спожиту ними електроенергію;
г) використання коштів, виданих на відрядження;
д) розрахунки підприємств (підприємців) між собою під час закупівлі сільськогосподарської продукції. Перелік товарів, що належать до цієї продукції, визначений Законом України "Про державну підтримку сільського господарства України".
У разі здійснення підприємствами готівкових розрахунків з іншими підприємствами (підприємцями) понад установлену граничну суму кошти в розмірі перевищення встановленої суми розрахунково додаються до фактичних залишків готівки в касі на кінець дня платника готівки одноразово в день здійснення цієї операції, з подальшим порівнянням одержаної розрахункової суми із затвердженим лімітом каси. Національний банк України має право встановлювати обмеження з видачі готівки за платіжними картками. Обмеження з видачі готівки за платіжними картками можуть встановлюватися платіжною організацією відповідної платіжної системи та банками - членами цієї системи.
Якщо підприємства (підприємці) та фізичні особи здійснюють готівкові розрахунки без відкриття поточного рахунку шляхом унесення до банків готівки для подальшого її перерахування на рахунки інших підприємств (підприємців) або фізичних осіб, то такі розрахунки для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.
Вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО (реєстратор розрахункових операцій) або використанням РК (розрахункова книжка) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.
Виходячи з потреби прискорення обігу готівкових коштів і своєчасного їх надходження до кас банків для підприємств, що здійснюють операції з готівкою в національній валюті, установлюються ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки). Банкам і підприємцям ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) не встановлюються.
Підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) може здаватися до операторів поштового зв'язку для її переказу на банківські рахунки підприємства.
Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно або через відповідні служби, яким згідно із законодавством України надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.
Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.
Готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовується ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами).
Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення потрібних витрат до настання строків цих виплат.
Підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивідендів (доходу), понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Для проведення цих виплат працівникам віддалених відокремлених підрозділів підприємств залізничного транспорту та морських портів готівка може зберігатися в їх касах понад установлений ліміт каси протягом п'яти робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Готівка, що одержана в банку на інші виплати, має видаватися підприємством своїм працівникам у той самий день. Суми готівки, що одержані в банку і не використані за призначенням протягом установлених вище строків, повертаються підприємством до банку не пізніше наступного робочого дня банку або можуть залишатися в його касі (у межах установленого ліміту).
Підприємство має право зберігати в касі готівку для виплат, які належать до фонду оплати праці та здійснюються за рахунок виручки, понад установлений йому ліміт каси протягом трьох робочих днів з дня настання строків цих виплат у сумі, що зазначена в переданих до каси платіжних (розрахунково-платіжних) відомостях (видаткові відомості). Видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України.
Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.
Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.
Фізичні особи - довірені особи підприємств (юридичних осіб), які відповідно до законодавства України одержали готівку з карткового рахунка із застосуванням корпоративної платіжної картки або особистої платіжної картки, використовують її за призначенням без оприбуткування в касі. Зазначені довірені особи подають до бухгалтерії підприємства звіт про використання коштів разом із підтвердними документами в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, а також документи про одержання готівки з карткового рахунка (чек банкомата, копія видаткового ордера, довідки за встановленими формами, сліп, квитанція торговельного термінала тощо) разом з невитраченим залишком готівки.
Підприємства (підприємці) під час здійснення розрахунків із споживачами за готівку зобов'язані приймати у сплату за продукцію (товари, роботи, послуги) без обмежень банкноти і монети (у тому числі обігові, пам'ятні, ювілейні монети, зношені банкноти та монети) усіх номіналів, які випускає Національний банк України в обіг, що є дійсним платіжним засобом і не викликають сумніву в їх справжності та платіжності. Крім того, підприємства та підприємці мають забезпечувати наявність у касі банкнот і монет для видачі здачі.
Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.
Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів). Відокремлені підрозділи підприємств, які проводять операції з приймання готівки за продану продукцію (товари, роботи, послуги) з оформленням її прибутковим касовим ордером, а також з видачі готівки на виплати, пов'язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби, інші операції з оформленням їх видатковими касовими ордерами і відомостями, ведуть касову книгу, що видається і оформляється підприємством - юридичною особою, до складу якого вони входять. Відокремлені підрозділи підприємств, страхові агенти, брокери, розповсюджувачі лотерей, які здійснюють готівкові розрахунки із застосуванням РРО або РК та веденням КОРО (книга обліку розрахункових операцій), але не проводять операцій з приймання (видачі) готівки за касовими ордерами, а також підприємці касової книги не ведуть.
Строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємством і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти) відповідно до таких вимог:
а) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де є банки, - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас);
б) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), що встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) в день її надходження, -наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня;
в) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п'ять робочих днів.
Підприємства (юридичні особи), які здійснюють страхову діяльність та діяльність з випуску і проведення лотерей, установлюють строки здавання готівкової виручки (готівки) для страхових агентів і розповсюджувачів лотерей, які діють на підставі укладених договорів, з урахуванням специфіки їх функціонування (режиму роботи у вечірні години, вихідні та святкові дні) та обсягів виручки, що здається, але не рідше одного разу на п'ять робочих днів.
Якщо підприємства працюють у вихідні та святкові дні і не мають змоги, через відсутність відповідної домовленості з банком на інкасацію, здати одержану ними за ці дні готівкову виручку (готівку), то вона має здаватися підприємствами до банку протягом операційного часу наступного робочого дня банку та підприємства.
Установлені згідно із зазначеними вимогами строки здавання готівкової виручки (готівки) підприємствами узгоджуються з банком і визначаються в договорах банківського рахунка між підприємствами та банками.
Якщо підприємство в окремі дні не має перевищення ліміту каси, то таке підприємство може в ці дні не здавати в установлені строки готівку.
Установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі, що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунка. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі.
Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.
Підприємства, що розпочинають свою діяльність, на перші три місяці їх роботи ліміт каси встановлюють відповідно до прогнозних розрахунків. Установлений з урахуванням прогнозних розрахунків ліміт каси переглядається за фактичними показниками діяльності.
Ліміт каси підприємства встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси за рішенням керівника підприємства або уповноваженої ним особи.
Кожне підприємство визначає ліміт каси з урахуванням режиму і специфіки його роботи, віддаленості від банку, обсягу касових оборотів (надходжень і видатків) за всіма рахунками, установлених строків здавання готівки, тривалості операційного часу банку, наявності домовленості підприємства з банком на інкасацію тощо:
- для підприємств, які мають строк здавання готівкової виручки (готівки) в банк щодня (у день її надходження до каси) або наступного дня від дня її надходження до каси, - у розмірах, що потрібні для забезпечення їх роботи на початку робочого дня, але не більше розміру середньоденного надходження готівки до каси (за три будь-які місяці поспіль з останніх дванадцяти);
- для підприємств, які мають строк здавання готівкової виручки (готівки) в банк, - у розмірах, що залежать від установлених строків здавання готівкової виручки (готівки) та її суми, але не більше п'ятикратного розміру середньоденних надходжень готівки (за три будь-які місяці поспіль з останніх дванадцяти);
- для підприємств, ліміти каси яким установлюються згідно з фактичними витратами готівки (крім виплат, пов'язаних з оплатою праці, стипендій, пенсій, дивідендів), - не більше розміру середньоденної видачі готівки (за три будь-які місяці поспіль з останніх дванадцяти).
Підприємства, у яких відповідний середньоденний показник, обчислений на підставі касових оборотів, дорівнює нулю або не більше десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, можуть встановлювати ліміт каси в розмірі, що перевищує обчислений середньоденний показник, але не більше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вищезазначені вимоги цього пункту не поширюються на небанківські фінансові установи. Небанківські фінансові установи самостійно визначають порядок розрахунку ліміту каси з урахуванням особливостей діяльності та режиму роботи цих установ, обсягу готівкових надходжень (видатків), строків здавання готівки тощо і на підставі зазначеного встановлюють розмір ліміту каси.
Підприємства, що виробляють та переробляють сільськогосподарську продукцію, різних організаційно-правових форм (акціонерні товариства, агрофірми тощо) можуть установлювати (переглядати) ліміт каси на період заготівлі та перероблення сільськогосподарської продукції згідно з фактичними показниками їх касових оборотів (надходжень або видачі готівки) за будь-які три місяці сезону виробництва (перероблення) сільськогосподарської продукції попереднього року.
Ліміт каси підприємства сфери грального бізнесу, уключаючи гральні будинки, казино, ігрові автомати з грошовим виграшем тощо, установлюють з урахуванням особливостей діяльності та режиму роботи цих закладів відповідно до переліку та правил ведення азартних ігор і затвердженого положення про призовий фонд, як правило, у межах відповідного середньоденного показника. За рішенням керівника підприємства сфери грального бізнесу або уповноваженої ним особи дозволяється встановлювати ліміт каси з перевищенням визначеного середньоденного показника, але не більше суми максимально можливого виграшу клієнта.
Релігійним організаціям (релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади), які не здійснюють виробничої або іншого виду підприємницької діяльності, ліміт каси та строки здавання готівки не встановлюються.
Державне казначейство України самостійно визначає порядок установлення ліміту каси в його касі та касах бюджетних установ і організацій, що ним обслуговуються. Якщо підприємством ліміт каси не встановлено (незалежно від причин такого невстановлення), то ліміт такої каси вважається нульовим. У цьому разі вся готівка, що перебуває в його касі на кінець робочого дня і не здана підприємством, вважається понадлімітною.
Якщо ліміт каси встановлено з перевищенням граничних розмірів, то він уважається встановленим на рівні зазначених граничних розмірів. У цьому разі сума зазначених перевищень уважається понадлімітною. Готівкові кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо вони були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або були використані підприємством (без попереднього здавання їх до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби) наступного дня на господарські потреби.
Не вважаються понадлімітними в день їх надходження і ті готівкові кошти, що надійшли до кас підприємств у вихідні та святкові дні та були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків наступного робочого дня банку та підприємства або були використані підприємством (без попереднього здавання їх до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби) наступного робочого дня на господарські потреби.
Підприємства, які встановлюють строк здавання готівкової виручки (готівки), мають здавати понадлімітну готівку для її зарахування на рахунки підприємства в банку не пізніше наступного робочого дня незалежно від установленого строку здавання готівкової виручки (готівки).
Установлений ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) можуть переглядатися у зв'язку із змінами законодавства України або за наявності відповідних факторів об'єктивного характеру (зміни в надходженнях/видатках готівки, внутрішнього трудового розпорядку/ графіків змінності тощо). Документи (нормативно-правові акти, внутрішні документи (розрахунки) підприємства, що затверджені (підписані) керівником або уповноваженою ним особою), на підставі яких переглянуто ліміт каси, строки здавання готівкової виручки (готівки), додаються до відповідних наказів (розпоряджень), договорів банківського рахунку підприємства. Керівники підприємств несуть відповідальність за дотримання вимог щодо встановлення ліміту каси та за достовірність відповідних показників, що зазначені в розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі.

Контроль за дотриманням суб'єктом господарювання вимог законодавства про використання готівкових коштів
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку здійснюють органи державної податкової служби.
Періодичність проведення цих перевірок та строк, протягом якого вони здійснюються, визначають безпосередньо органи державної податкової служби. Перелік підприємств (підприємців), що підлягають зазначеним перевіркам за конкретні періоди, визначається з урахуванням обсягів здійснюваних ними операцій з готівкою.
Під час перевірок з'ясовуються структура підприємства, кількість відкритих поточних рахунків підприємства (підприємця) у банках, наявність у підприємства (підприємця) податкового боргу, результати раніше здійснених перевірок, дотримання ними порядку ведення операцій з готівкою.
Органи контролю беруть участь у проведенні спільних перевірок. Перевірка безпосередньо за місцезнаходженням підприємства (підприємця) здійснюється на підставі документів, визначених законодавством України за певний період, - квартал, півріччя, рік тощо (але не менше ніж один раз на три місяці).
Відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку. У разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно із законодавством України.
Якщо перевіркою підприємства (підприємця) було виявлено порушення, то за її результатами складається акт про перевірку дотримання порядку ведення операцій з готівкою (акт про перевірку) у трьох примірниках, у якому викладається зміст порушення з відповідним обґрунтуванням. Акт про перевірку має містити висновки про результати перевірки, а також рекомендації керівництву підприємства (підприємцю) щодо усунення виявлених недоліків. Акт про перевірку підписують службові особи, які проводили перевірку, а також керівник та головний бухгалтер підприємства (підприємець). Перший примірник надсилається органам державної податкової служби України за місцем державної реєстрації підприємства (підприємця) для вжиття заходів, що передбачені законодавством України, другий - передається безпосередньо відповідному підприємству (підприємцю), третій примірник залишається в документах органу контролю. Якщо порушень не виявлено, то службові особи, які проводили перевірку, складають довідку за довільною формою, у якій зазначаються назва підприємства, що перевірялося, термін перевірки, посилання на законодавство України, згідно з яким проводилася перевірка, питання, що перевірялися. Зазначену довідку підписують службові особи, які проводили перевірку, а також керівник та головний бухгалтер підприємства (підприємець).
Керівник підприємства або особа, що його заміщує, підприємець має право під час складання акта про перевірку не погодитися з результатами перевірки і надати щодо цього відповідні обґрунтовані зауваження (пояснення) у письмовій формі, які додаються до акта про перевірку. Результати перевірки дотримання порядку ведення касових операцій розглядаються керівництвом підприємства (підприємцем), як правило, у триденний строк після її закінчення.
Залежно від специфіки функціонування підприємства (підприємця), що перевіряється, та завдань органів контролю під час перевірки можуть розглядатися й інші питання. Під час перевірок здійснюється контроль за виконанням підприємством вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що пов'язані з веденням касової книги та оформленням операцій з приймання та видачі готівки з каси, веденням відповідних касових документів.
Під час перевірок з'ясовується наявність у підприємства касової книги, а також відповідність її оформлення вимогам законодавства України.
Крім того, перевіряється правильність ведення касової книги, оформлення в ній касових операцій із приймання та видачі готівкових коштів (у тому числі за строками), відповідність зазначених у ній сум прийнятої до каси або виданої з неї готівки даним прибуткових і видаткових касових ордерів, якість і своєчасність записів касира згідно із зазначеними в касовій книзі касовими документами, наявність підпису бухгалтера, який перевірив записи в касовій книзі за кількістю отриманих ним касових ордерів, правильність підрахунку в касовій книзі фактичних залишків готівки в касі на кінець дня тощо.
Під час перевірки з'ясовується правильність заповнення всіх реквізитів прибуткових і видаткових касових ордерів та видаткових відомостей (проставлення потрібних дат, номерів, сум, зазначення підстав для їх виписки, наявність підписів службових осіб і одержувачів коштів, відбитків печаток та штампів, підписів про отримання готівки, правильність оформлення депонованих сум тощо). За окремими видатковими відомостями можуть вибірково перераховуватися суми виплаченої готівки.
Під час перевірки встановлюються наявність у підприємства журналу реєстрації прибуткових і видаткових касових документів та книги обліку прийнятих та виданих касиром грошей і правильність їх ведення, а також правильність відображення в касових документах номерів кореспондуючих рахунків, відповідність між кореспонденцією рахунків, внесених до касової книги та зазначених в касових ордерах, наявність потрібних виправдних документів, що додаються до касових ордерів (заяви, накладні, рахунки, довідки тощо), і позначок про їх погашення. У касових документах, які викликають сумніви щодо їх справжності, перевіряється достовірність підписів одержувачів коштів та службових осіб, які дають пояснення щодо цього.
Виявлені в результаті перевірки порушення і висновки про ведення касової книги та касових документів зазначаються в розділі І акта про перевірку. Особлива увага під час перевірки має приділятися встановленню повноти та своєчасності оприбуткування в касах готівкових надходжень, одержаних підприємством (за реалізовану продукцію, продані товари, виконані роботи, надані послуги і за позареалізаційні операції тощо). Під час перевірки аналізується загальний стан касових оборотів надходжень готівки з кас банку до кас на підставі банківських виписок за поточними рахунками підприємства. Звіряються банківські виписки (за сумами коштів, що одержані з банку, і датами) та відповідні записи в касовій книзі з даними прибуткових касових ордерів. У разі потреби можуть також порівнюватися дані корінців грошових чеків із виписками банку.
Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Під час перевірки органами контролю повного і своєчасного оприбуткування коштів, що надійшли до каси від здійснення господарської діяльності, записи в касовій книзі звіряються за сумами та строками з даними відповідних прибуткових касових ордерів (із залученням у разі потреби таких виправдних документів: розрахункових документів, квитанцій до прибуткових касових ордерів, рахунків-фактур, товарно-транспортних і податкових накладних тощо). Перевіряється також проведення записів щодо реєстрації зазначених ордерів (за сумами і датами) у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів.
За потребою поглибленої перевірки повного оприбуткування в касі готівкових коштів, одержаних з різних джерел, можуть аналізуватися також обороти за відомістю журналу-ордера 1 за дебетом субрахунку 301 "Каса в національній валюті" порівняно з оборотами за кредитом кожного кореспондуючого рахунка/субрахунка (311 "Поточні рахунки в національній валюті", 37 "Розрахунки з різними дебіторами", 63 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками", 661 "Розрахунки за заробітною платою", 662 "Розрахунки з депонентами", 681 "Розрахунки за авансами одержаними" та інших рахунків) з подальшим порівнянням їх із відповідними записами в касовій книзі та даними документів, які підтверджують фактичне одержання підприємством певних сум готівки у відповідні строки.

Крім того, для контролю за повним і своєчасним оприбуткуванням готівки конкретним підприємством органи контролю можуть застосовувати відповідні зустрічні документальні перевірки, що здійснюються безпосередньо у підприємств-покупців (замовників), які сплатили готівкові кошти, шляхом залучення відповідних первинних документів та взаємного звіряння касових документів отримувачів готівки з даними покупців.
Під час перевірки органи контролю мають брати до уваги те, що за наявності в касі підприємства готівки, яка не підтверджена прибутковими касовими ордерами, вона вважається неоприбуткованою в касі та зараховується в доход підприємства. Виявлені під час перевірки порушення порядку оприбуткування надходжень готівки відображаються в розділі II акта про перевірку. Під час перевірки дотримання підприємством ліміту каси визначається наявність самостійно встановленого ліміту каси та відповідність його розрахунку вимогам цього Положення, уточнюються за наказами, розпорядженнями чи іншими розпорядчими документами суми самостійно доведених підприємством (юридичною особою) лімітів кас своїм відокремленим підрозділам.
Під час перевірок з'ясовується те, як підприємство дотримується встановленого ліміту каси, строків і порядку здавання готівкової виручки. Крім того, має враховуватися те, що кошти, які одержані з каси банку або спрямовані з виручки на виплати, пов'язані з оплатою праці, можуть протягом трьох-п'яти робочих днів зберігатися в касі понад установлений ліміт каси. Для визначення понадлімітних залишків готівки в касі порівнюються записи про фактичні її залишки в касі за касовою книгою з установленим лімітом каси за кожний день незалежно від того, здійснювалися в цей день касові обороти (надходження і витрати готівки) чи ні. Якщо в періоді, що перевіряється, виявлено перевищення ліміту каси, то з'ясовується, протягом якого часу (у днях) і які понадлімітні суми не здавалися в установлені строки до банку і з якої причини, а також загальна сума понадлімітних залишків.

Безготівкові форми оплати. Особливості використання різних видів документів у безготівкових розрахунках: векселя, чека, акредитива, доручення, вимоги-доручення
Відповідно до ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 7 грудня 2000 р. № 2121-ІІІ, безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях або в електронному вигляді. Банки в Україні можуть використовувати як платіжні інструменти платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, векселі, чеки, банківські платіжні картки та інші дебетові і кредитові платіжні інструменти, що застосовуються у міжнародній банківській практиці. Тобто чинний Закон України "Про банки і банківську діяльність" взагалі не містить таких понять, як "форма розрахунків" та "спосіб розрахунків".
У ст. 7 Закону України "Про Національний банк України" встановлено, що Національний банк України визначає форми платежів, проте не розкрито, що саме розуміється під формою платежу. Відповідно до статті 40 цього Закону Національний банк встановлює правила, форми і стандарти розрахунків банків та інших юридичних і фізичних осіб в економічному обігу України із застосуванням як паперових, так і електронних документів, а також платіжних інструментів та готівки, координує організацію розрахунків, дає дозволи на здійснення клірингових операцій та розрахунків. Тобто, як ми бачимо, вживається термін "форма розрахунків", проте визначення його знову ж таки не надається.
Слід зазначити, що перелік форм розрахунків, які застосовуються при проведенні переказу, містився у ст. 4 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні". Так, у п. 4.1 вказаної статті було встановлено, що при проведенні переказу ініціатори можуть застосовувати акредитивну, вексельну, інкасову форми розрахунків, а також форму розрахунків за гарантійним зобов'язанням, за чеками з використанням документів на переказ. Проте Законом України від 06.10.2004 р. № 2056-ІУ ст. 4 вказаного Закону викладено у новій редакції, згідно з якою розрізняють форми та види безготівкових розрахунків. При цьому під формою мається на увазі готівкова або безготівкова форма, а щодо видів розрахунків зазначено, що вони визначаються законами та прийнятими на їх підставі нормативно-правовими актами Національного банку України.
Порядок здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті визначений, в першу чергу, у Законі України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", а також в Інструкції "Про безготівкові розрахунки в національній валюті України", затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22.
Згідно із вказаним Законом ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.
Ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - члена платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем спеціального платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання.
Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.
Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені вищевказаним Законом, для ініціювання переказу. Платіжна вимога застосовується у випадках, коли ініціатором переказу виступає стягу-вач або, при договірному списанні, отримувач. Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. Платіжна вимога-доручення подається отримувачем коштів безпосередньо до платника. Доставка платіжної вимоги-доручення до платника може здійснюватися банком, який обслуговує отримувача коштів, через банк, що обслуговує платника, а також за допомогою засобів зв'язку.
Стягувач має право подавати розрахункові документи, що ініціюють переказ з рахунка банку-резидента, відкритого в Національному банку України, безпосередньо до Національного банку України. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Подання паперових розрахункових документів до банку має здійснюватися клієнтом особисто, якщо інше не передбачено договором. Подання електронних розрахункових документів може здійснюватися клієнтом як особисто на носіях інформації, так і за допомогою наданих йому обслуговуючим банком програмно-технічних засобів, які забезпечують зв'язок з програмно-технічними засобами цього банку. Програмно-технічні засоби з вбудованою в них системою захисту інформації мають відповідати вимогам, що встановлюються Національним банком України. Обслуговуючий платника банк зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника і його коду (ідентифікаційного номера, за його наявності, тощо) та приймати цей документ до виконання тільки у разі їх збігу. Крім цього обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність та достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому Національним банком України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.
Обслуговуючий отримувача банк зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача і його коду (ідентифікаційного номера, за його наявності, тощо), що містяться в розрахунковому документі, та зараховувати кошти на рахунок отримувача виключно у разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів для встановлення належного отримувача цих коштів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача.
У разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення. Розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється банками на договірній основі. Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягува-ча на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.
Незалежно від особи ініціатора банки України не ведуть облік розрахункових документів ініціаторів у разі відсутності (недостатності) коштів на рахунках платників, якщо інше не передбачено договором між банком та його клієнтом. У разі наявності договору невиконані розрахункові документи (повідомлення про їх надходження) банки зобов'язані передавати платникам - клієнтам цих банків з отриманням від них письмового посвідчення щодо їх вручення. Сума переказу, що обліковується в банку, який обслуговує отримувача, до настання дати валютування не може бути об'єктом примусового списання, що застосовується до отримувача. Ініціювання клієнтом банку переказу в інтересах третіх осіб може здійснюватися у випадках, передбачених законодавством. Процедура ініціювання переказу у небанківській платіжній системі визначається правилами відповідної платіжної системи, погодженими з Національним банком України.
Слід звернути увагу на те, що платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання. Платіжна вимога на примусове списання коштів може бути відкликана стягувачем у будь-який час до списання коштів з рахунка платника шляхом подання до банку, що обслуговує цього стягувача, документа на відкликання. Розрахунковий документ може бути відкликаний тільки в повній сумі. Документ на відкликання може бути як паперовим, так і електронним. Він складається ініціатором у довільній формі та засвідчується ним у встановленому порядку.
Ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів. Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.
Порядок відкликання розрахункових документів у небанківській платіжній системі визначається правилами відповідної платіжної системи, погодженими з Національним банком України. Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.
Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо).
Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. У разі якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.
Ініціювання переказу при договірному списанні у небанківській платіжній системі визначається правилами відповідної платіжної системи, погодженими з Національним банком України. Більш детально порядок здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті України визначений у вищевказаній Інструкції Національного банку України. Зокрема, Інструкцією визначені форми платіжних інструментів, порядок їх заповнення, правила подання та відкликання, права та обов'язки учасників розрахунків залежно від застосування тієї чи іншої форми безготівкових розрахунків.

Умови отримання ліцензії на здійснення операцій в іноземній валюті
Під ліцензуванням банківських операцій чинне законодавство розуміє порядок видачі уповноваженим банкам, які з моменту реєстрації Національним банком України набули статусу юридичної особи, дозволу на здійснення окремих чи всіх банківських операцій, якщо умови діяльності комерційних банків відповідають чинному законодавству України та нормативним актам Національного банку України, а також діяльність яких не загрожує інтересам їхніх клієнтів.
Ліцензування банківських операцій з валютою - це порядок видачі уповноваженим банкам, які з моменту реєстрації Національним банком України набули статусу юридичної особи, дозволу на здійснення валютних банківських операцій, якщо умови діяльності комерційних банків відповідають чинному законодавству України та нормативним актам Національного банку України, а також діяльність яких не загрожує інтересам їхніх клієнтів.
Проведення операцій з валютою та валютними цінностями потребує, згідно з вищезазначеним Положенням, наявності банківської ліцензії та отримання письмового дозволу Національного банку України.
Перелік банківських операцій з валютними цінностями міститься в Положенні "Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій", що затверджено Постановою Правління Національного банку України № 275 від 17.07.2001 р.
Закон України "Про банки і банківську діяльність" встановлює, що банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки мають право здійснювати банківську діяльність.
Письмовий дозвіл Національного банку - документ, який видає Національний банк у порядку і на умовах, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Положенням. На підставі письмового дозволу банки мають право здійснювати операції, передбачені ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", де в ч. 2 п. 1 називаються операції з валютними цінностями (з валютою).
Слід зазначити, що банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії. Особи, винні у здійсненні банківської діяльності без банківської ліцензії, несуть кримінальну, цивільну чи адміністративну відповідальність згідно із законами України.
Для отримання банківської ліцензії банк подає територіальному управлінню за його місцезнаходженням (або Генеральному департаменту банківського нагляду) такі спеціальні документи:
- план (бізнес-план), що визначає види діяльності згідно з банківською ліцензією на поточний рік та стратегію діяльності на наступні три роки (на кожний рік окремо), який має містити: розрахунок балансового звіту (на кінець кожного фінансового року) за підписом голови правління і головного бухгалтера банку;
- розрахунок звіту про фінансовий результат усієї діяльності банку та окремо за кожним видом діяльності на кінець кожного фінансового року за підписом голови правління і головного бухгалтера банку;
- опис банківських операцій з обґрунтуванням їх економічної доцільності (економічного ефекту);
- коло клієнтів, які банк має намір залучити з метою обслуговування;
- розрахунок прибутковості всієї діяльності банку та за кожним видом діяльності окремо на кінець перших трьох років за підписом голови правління і головного бухгалтера;
- економічне обґрунтування прогнозних показників розрахунку балансового звіту та розрахунку звіту про фінансовий результат (опис джерел залучення та спрямування фінансових коштів, потрібних для покриття можливих збитків, прогнозний розрахунок дотримання економічних нормативів);
- опис і дані про управлінську та організаційну структуру банку (підрозділи, у тому числі підрозділи внутрішнього аудиту та з питань аналізу і управління ризиками, їх підпорядкованість, порядок прийняття рішень);
- внутрішні положення про правління (раду директорів) банку. Також для отримання ліцензії банком подаються відповідні внутрішні положення, що регулюють виконання ним операцій. У разі внесення змін до внутрішніх положень, які надавалися банком при отриманні банківської ліцензії, змінені положення банк має подавати до територіального управління за його місцезнаходженням та до Генерального департаменту банківського нагляду у двотижневий строк з дня внесення змін до них.
При отриманні від банку пакета документів та інформації територіальне управління розглядає їх та перевіряє наявність усіх документів. У разі відсутності хоча б одного з документів територіальне управління протягом трьох днів із часу отримання документів повинно повернути банку пакет документів із супровідним листом з обґрунтуванням причин його повернення.
Протягом 10 робочих днів з дня отримання повного пакета документів територіальне управління розглядає його щодо дотримання банком умов, перевіряє достовірність інформації, викладеної у поданих документах, та (у разі потреби) проводить співбесіду з відповідальними особами. За результатами розгляду пакета документів територіальне управління готує висновок про дотримання банком вимог законодавства, готовність банку до здійснення операцій, зазначених у плані (бізнес-плані), а також обґрунтовані пропозиції щодо можливості видачі банку банківської ліцензії, ліцензій на виконання окремих операцій. За якість, достовірність викладеної у висновку інформації та її відповідність вимогам цього Положення та інших нормативно-правових актів Національного банку, своєчасність його підготовки персональну відповідальність несе керівник територіального управління.
У разі позитивного рішення після розгляду пакета документів банку на отримання банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій, але не пізніше двотижневого строку з дня його отримання територіальне управління разом із своїм висновком та клопотанням банку надсилає пакет документів поштою Генеральному департаменту банківського нагляду Національного банку. У разі негативного рішення територіальне управління надсилає банку письмову відмову із зазначенням причин та повертає пакет документів. Генеральний департамент банківського нагляду Національного банку розглядає отримані документи банку та висновок територіального управління щодо їх відповідності вимогам чинних законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку. У разі потреби подані документи розглядаються іншими структурними підрозділами Національного банку, які в межах своєї компетенції подають Генеральному департаменту банківського нагляду свої висновки та пропозиції про можливість видачі банку банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій. Генеральний департамент банківського нагляду Національного банку готує висновок про можливість видачі банку банківської ліцензії, письмового дозволу, ліцензій на виконання окремих операцій і подає проект відповідного рішення на розгляд Комісії Національного банку.
Рішення про видачу банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій чи про відмову в їх наданні приймає Комісія Національного банку протягом одного місяця з дня отримання повного пакета документів. Якщо на момент звернення банку до Національного банку з клопотанням про видачу письмового дозволу або розширення переліку операцій у ньому, чи під час розгляду Національним банком наданих банком відповідних документів Національним банком розглядається питання про застосування до цього банку заходів впливу, то Національний банк може відкласти вирішення питання про видачу письмового дозволу або розширення переліку операцій у ньому до часу прийняття рішення щодо застосування/незастосування до банку заходів впливу. У разі прийняття рішення про видачу банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій Генеральний департамент банківського нагляду надсилає територіальному управлінню за місцезнаходженням банку відповідним чином оформлені банківську ліцензію, письмовий дозвіл, ліцензії на виконання окремих операцій із супровідним листом для видачі представникові банку. Банківська ліцензія, письмовий дозвіл, ліцензії на виконання окремих операцій видаються голові правління банку або уповноваженому представникові банку на підставі належним чином оформленого доручення та за наявності копій платіжних доручень, що підтверджують оплату за видачу банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій і за бланк банківської ліцензії, письмового дозволу, ліцензій на виконання окремих операцій.
Національний банк може відмовити банку у видачі банківської ліцензії, письмового дозволу, ліцензій на виконання окремих операцій, якщо за результатами розгляду поданого пакета документів установлено, що надано недостовірну або неповну інформацію, або якщо банк не виконав умов, передбачених НБУ. Про відмову у видачі банківської ліцензії, письмового дозволу або ліцензій на виконання окремих операцій Національний банк України повідомляє банк у письмовій формі із зазначенням причин відмови протягом одного місяця з дня отримання повного пакета документів.
Банківська ліцензія, письмовий дозвіл та ліцензії на виконання окремих операцій оформляються на спеціальному бланку, підписуються заступником Голови Національного банку, який за розподілом функціональних обов'язків здійснює загальне керівництво Генеральним департаментом банківського нагляду, і засвідчуються відбитком гербової печатки. Банківська ліцензія, письмовий дозвіл та ліцензії на виконання окремих операцій набирають чинності з дня прийняття Комісією Національного банку відповідного рішення. Банківська ліцензія, письмовий дозвіл та ліцензії на виконання окремих операцій не можуть передаватися третім особам. Оплата за видачу банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій здійснюється в розмірі, установленому нормативно-правовими актами Національного банку. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 р., визначає, що філії банків мають право здійснювати операції після реєстрації їх Національним банком та згідно з внутрішньобанківським положенням про філію та за умови видачі банком філії письмового дозволу на здійснення визначеного ним переліку операцій.
Для здійснення валютних операцій банк повинен отримати, крім банківської ліцензії, письмовий дозвіл Національного банку України. Письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій видається банку за таких умов: а) наявність банківської ліцензії; б) рівень регулятивного капіталу банку відповідає вимогам Національного банку, що підтверджується незалежним аудитором; в) банк не є об'єктом застосування заходів впливу:
- протягом усього періоду діяльності - для банків, які отримали банківську ліцензію менше ніж за шість місяців до часу звернення до Національного банку з клопотанням про видачу письмового дозволу;
-протягом шести місяців, що передують зверненню банку до Національного банку з клопотанням про видачу письмового дозволу - для банків, які здійснюють банківську діяльність на підставі банківської ліцензії більше ніж шість місяців;
г) банк подав план (бізнес-план) щодо певних видів операцій, на право здійснення яких банк бажає отримати письмовий дозвіл, і цей план схвалено Національним банком. Процедура схвалення плану (бізнес-плану) вважається виконаною в разі відсутності зауважень з боку Національного банку при прийнятті відповідного рішення про видачу банку письмового дозволу на здійснення операцій; д) банк має достатні фінансові можливості для здійснення такої діяльності; є) наявність підрозділів, які виконуватимуть відповідні операції згідно з поданим банком планом (бізнес-планом), служби внутрішнього аудиту, а також підрозділу з питань аналізу та управління ризиками, що має відповідати за встановлення лімітів щодо окремих операцій, лімітів ризиків контр-партнерів, країн контр-партнерів, структури балансу відповідно до рішень правління (ради директорів) з питань політики щодо ризикованості та прибутковості діяльності банку; ж) наявність керівників підрозділів банку, кандидатури яких відповідають кваліфікаційним вимогам та спеціальним вимогам, викладеним в нормативних актах НБУ; з) наявність комітетів, а саме: кредитного, тарифного, з питань управління активами і пасивами та відповідних положень про них, що відповідають вимогам чинного законодавства України; и) наявність відповідних внутрішніх положень банку, що регулюють політику управління активами і пасивами, кредитну, інвестиційну, облікову політику банку та проведення ним діяльності, на яку він бажає отримати в Національному банку письмовий дозвіл, що відповідають вимогам чинного законодавства України.
Банк для отримання письмового дозволу подає до територіального управління за його місцезнаходженням (Генеральному департаменту банківського нагляду) такі документи:
- клопотання банку про видачу письмового дозволу за підписом голови правління банку;
- висновок незалежного аудитора про підтвердження відповідності рівня регулятивного капіталу банку встановленим вимогам Національного банку в складі позитивного висновку про діяльність банку за звітний рік або окремий висновок, що підтверджує відповідність рівня регулятивного капіталу банку встановленим вимогам Національного банку на дату прийняття уповноваженим органом банку рішення про отримання письмового дозволу; план (бізнес-план), що визначає види окремих операцій, які банк планує здійснювати, на поточний рік і стратегію діяльності на наступні три роки (у розрізі кожного року окремо), який має містити: а) розрахунок балансового звіту (місячного) на кінець кожного фінансового року за підписом голови правління і головного бухгалтера банку; б) розрахунок звіту про фінансовий результат усієї діяльності банку та окремо за кожним видом діяльності, які планується здійснювати, на кінець кожного фінансового року за підписом голови правління і головного бухгалтера банку; в) перелік та докладний опис видів операцій, які планує здійснювати банк, з обґрунтуванням їх економічної доцільності (економічного ефекту); г) розрахунок прибутковості всієї діяльності банку та за кожним видом діяльності окремо на кінець перших трьох років за підписом голови правління і головного бухгалтера; д) економічне обґрунтування прогнозних показників розрахунку балансового звіту та розрахунку звіту про фінансовий результат (опис джерел залучення та спрямування коштів, фінансових результатів діяльності, формування фондів та резервів у розмірах, потрібних для покриття можливих збитків, прогнозний розрахунок дотримання економічних нормативів); відомості про забезпеченість банку належним банківським обладнанням, комп'ютерною технікою, програмним забезпеченням та комунікаційними засобами, що відповідають вимогам Національного банку та потрібні для здійснення операцій; інформацію про керівників підрозділів. Ця інформація має бути засвідчена відповідним підрозділом банку, який займається кадровими питаннями; копію рішення Комісії Національного банку або Комісії при територіальному управлінні Національного банку про погодження кандидатури на посаду керівника служби внутрішнього аудиту банку; опис і дані про управлінську та організаційну структуру підрозділів банку, які здійснюватимуть операції, їх підпорядкованість, порядок прийняття рішень; відповідні внутрішні положення банку, що регулюють виконання ним операцій, право на здійснення яких надає йому письмовий дозвіл Національного банку (у тому числі про облікову політику). Внутрішні положення про службу внутрішнього аудиту, кредитний комітет, комітет з питань управління активами та пасивами, тарифний комітет та підрозділ аналізу і управління ризиками. У разі внесення змін до внутрішніх положень, які надавалися банком при отриманні письмового дозволу, змінені положення банк має подавати до територіального управління за його місцезнаходженням та до Генерального департаменту банківського нагляду у двотижневий строк з дня внесення змін до них.
При отриманні від банку пакета документів та необхідної інформації територіальне управління розглядає їх та перевіряє наявність усіх документів. У разі відсутності хоча б одного з документів територіальне управління протягом трьох днів із часу отримання документів повинно повернути банку пакет документів із супровідним листом з обґрунтуванням причин його повернення. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повного пакета документів територіальне управління розглядає його щодо дотримання банком усіх умов, перевіряє достовірність інформації, викладеної у поданих документах, та (у разі потреби) проводить співбесіду з працівниками банку, перелік яких зазначено в Положенні. За результатами розгляду пакета документів територіальне управління готує висновок про дотримання банком вимог Положення, готовність банку до здійснення операцій, зазначених у плані (бізнес-плані), а також обґрунтовані пропозиції щодо можливості видачі банку банківської ліцензії, письмового дозволу, ліцензій на виконання окремих операцій. У разі позитивного рішення після розгляду пакета документів банку на отримання банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій, але не пізніше двотижневого строку з дня його отримання територіальне управління разом із своїм висновком та клопотанням банку надсилає пакет документів поштою Генеральному департаменту банківського нагляду Національного банку.
У разі негативного рішення територіальне управління надсилає банку письмову відмову із зазначенням причин та повертає пакет документів. Генеральний департамент банківського нагляду Національного банку розглядає отримані документи банку та висновок територіального управління щодо їх відповідності вимогам чинних законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку. У разі потреби подані документи розглядаються іншими структурними підрозділами Національного банку, які в межах своєї компетенції подають Генеральному департаменту банківського нагляду свої висновки та пропозиції про можливість видачі банку банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій.
Генеральний департамент банківського нагляду Національного банку готує висновок про можливість видачі банку банківської ліцензії, письмового дозволу, ліцензій на виконання окремих операцій і подає проект відповідного рішення на розгляд Комісії Національного банку. Рішення про видачу банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій чи про відмову в їх наданні приймає Комісія Національного банку протягом одного місяця з дня отримання повного пакета документів, зазначених у Положенні. Якщо на момент звернення банку до Національного банку з клопотанням про видачу письмового дозволу або розширення переліку операцій у ньому, або під час розгляду Національним банком наданих банком відповідних документів Національним банком розглядається питання про застосування до цього банку заходів впливу, то Національний банк може відкласти вирішення питання про видачу письмового дозволу або розширення переліку операцій у ньому до часу прийняття рішення щодо застосування/незастосування до банку заходів впливу.
У разі прийняття рішення про видачу банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій Генеральний департамент банківського нагляду надсилає територіальному управлінню за місцезнаходженням банку відповідним чином оформлені банківську ліцензію, письмовий дозвіл, ліцензії на виконання окремих операцій із супровідним листом для видачі представникові банку. Банківська ліцензія, письмовий дозвіл, ліцензії на виконання окремих операцій видаються голові правління банку або уповноваженому представникові банку на підставі належним чином оформленого доручення та за наявності копій платіжних доручень, що підтверджують оплату за видачу банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій і за бланк банківської ліцензії, письмового дозволу, ліцензій на виконання окремих операцій.
Національний банк може відмовити банку у видачі банківської ліцензії, письмового дозволу, ліцензій на виконання окремих операцій, якщо за результатами розгляду поданого пакета документів установлено, що надано недостовірну або неповну інформацію, або якщо банк не виконав умов, зазначених в Положенні. Про відмову у видачі банківської ліцензії, письмового дозволу або ліцензій на виконання окремих операцій Національний банк України повідомляє банк у письмовій формі із зазначенням причин відмови протягом одного місяця з дня отримання повного пакета документів.
Банківська ліцензія, письмовий дозвіл та ліцензії на виконання окремих операцій оформляються на спеціальному бланку, підписуються заступником Голови Національного банку, який за розподілом функціональних обов'язків здійснює загальне керівництво Генеральним департаментом банківського нагляду, і засвідчується відбитком гербової печатки. Вони набирають чинності з дня прийняття Комісією Національного банку відповідного рішення і не можуть передаватися третім особам. Оплата за видачу банківської ліцензії, письмового дозволу та ліцензій на виконання окремих операцій здійснюється у розмірі, установленому нормативно-правовими актами Національного банку.
Банки мають право надавати письмовий дозвіл своїм філіям на здійснення операцій у межах отриманих банківських ліцензій, письмових дозволів та згідно з вимогами цього Положення, за винятком операцій, для здійснення яких у філій немає технічних можливостей або які філії не мають права здійснювати відповідно до вимог чинних законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Таким чином, банк може надавати письмовий дозвіл своїй філії на здійснення операцій з іноземною валютою за умови, що банк сам в установленому законом порядку отримав право на здійснення валютних операцій. Слід відзначити, що, отримавши дозвіл, філії будуть здійснювати свою діяльність згідно з положенням про філію та в межах наданого дозволу.
Такий письмовий дозвіл має бути виписаний на підставі рішення ради та правління банку на бланку банку, підписаний головою правління банку або його заступником і засвідчений відбитком печатки банку.
У дозволі мають зазначатися реквізити банківської ліцензії та письмового дозволу, на підставі яких здійснює свою діяльність банк. Використання факсиміле при здійсненні підпису не дозволяється.
Якщо банк вважає за потрібне надати письмовий дозвіл філії на здійснення банківських операцій з іноземною валютою з обмеженням, то назва цієї операції в письмовому дозволі має відповідати повній назві банківської операції, а назва частини цієї банківської операції, на здійснення якої банк надає філії письмовий дозвіл, має зазначатися як доповнення або продовження назви банківської операції. Банк протягом трьох робочих днів з дня прийняття правлінням банку рішення про надання філії письмового дозволу на здійснення банківських операцій з іноземною валютою подає територіальному управлінню за місцезнаходженням філії пакет документів для розгляду питання про погодження дозволу, який має містити три оригінали письмового дозволу, клопотання про погодження, копію письмового дозволу банку, копії документів на право власності на приміщення філії або договору оренди приміщення.
Територіальне управління за місцезнаходженням філії протягом 10 робочих днів з дня отримання пакета документів перевіряє можливості філії для здійснення нею таких операцій і погоджує письмовий дозвіл шляхом засвідчення оригіналу письмового дозволу підписом керівника територіального управління та відбитком печатки територіального управління. Оплата за погодження дозволу здійснюється у розмірі, установленому нормативно-правовими актами Національного банку.
Територіальне управління за місцезнаходженням філії протягом п'яти робочих днів надсилає до територіального управління за місцезнаходженням банку - юридичної особи висновок про погодження письмового дозволу філії на здійснення операцій з іноземною валютою.
Філія банку має право розпочати здійснення банківських операцій, зазначених у письмовому дозволі, з дати погодження письмового дозволу на їх здійснення, виданого банком, з територіальним управлінням за місцезнаходженням філії. Внесення банком змін у письмовий дозвіл філії (розширення або обмеження) здійснюється шляхом відкликання попереднього та надання нового письмового дозволу і його погодження з територіальним управлінням за місцезнаходженням філії.

Наслідки порушення правових норм НБУ у сфері розрахунків іноземною валютою
Юридична відповідальність як складова частина правової системи в правовому регулюванні виконує дуже важливу функцію - охорони правопорядку. У широкому (філософському) розумінні поняття відповідальності трактується як відношення особи до суспільства, держави, інших осіб з погляду виконання їх певних вимог, усвідомлення і правильного розуміння громадянином своїх обов'язків у відношенні до суспільства, держави та інших громадян. У вузькому (спеціально-юридичному) розумінні юридична відповідальність інтерпретується як реакція держави на здійснене правопорушення. Юридична відповідальність у сфері валютного законодавства - це застосування до порушника передбачених санкцій, норм валютного законодавства, засобів державного впливу, що виражається у формі позбавлення організаційного чи майнового характеру.
Для аналізу юридичної відповідальності у сфері валютного законодавства розглянемо поняття валютного правопорушення.
Перш за все слід сказати, що валютне правопорушення - це акт поведінки суб'єкта валютних правовідносин, який виражається в здійсненні яких-небудь активних дій (продаж валюти фізичною особою, здійснення валютних операцій уповноваженим банком без отримання письмового дозволу) чи бездіяльності (нездійснення уповноваженим банком функцій агента валютного ринку).
Наступною ознакою є те, що валютне правопорушення - це тільки вольовий акт поведінки, тобто воно залежить від волі і свідомості учасників і здійснюється добровільно. На підтвердження цього твердження слід зауважити, що не є правопорушенням діяння, яке не контролюється свідомістю суб'єкта, чи здійснюється тоді, коли суб'єкт позбавлений права вибору іншої поведінки, крім протиправної. Наприклад, продаж валюти чи валютних цінностей фізичною особою є свідомою поведінкою, яка засвідчує її волевиявлення; водночас продаж валюти чи валютних цінностей, здійснений під певним тиском (загроза завдання шкоди, шантаж розголошення певних відомостей), не можна вважати правопорушенням, оскільки в цьому випадку відсутнє вільне волевиявлення.
Валютне правопорушення - це завжди протиправне діяння, яке порушує вимоги валютного законодавства. Наприклад, здійснення банком валютних операцій без ліцензії на право здійснення валютних операцій, яка видається Національним банком України, є валютним правопорушенням, оскільки операції з валютою та валютними цінностями здійснюються лише на підставі ліцензії НБУ.
Валютним правопорушенням визнається лише таке правопорушення, суб'єкт якого усвідомлює суспільну небезпечність такого діяння. Валютне правопорушення завжди соціально шкідливе. Як і будь-яке правопорушення, воно завдає шкоди особі, суспільству, державі.
Чинним законодавством за порушення валютного законодавства на території України передбачено декілька різновидів юридичної відповідальності, зокрема кримінальна та адміністративна. Однак, крім зазначених засобів, можна згадати зазначені в законодавстві заходи фінансового впливу на правопорушників, а також застосування певного спеціального ряду санкцій. Посилання на ці види відповідальності містяться в Кримінальному кодексі, Кодексі про адміністративні правопорушення, Законі України "Про зовнішньоекономічну діяльність", Законі України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Декреті КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Положенні НБУ "Про валютний контроль" та інших нормативно-правових актах.